Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Připravená? - Vydrž.
Už můžeš.
Vítejte u svého oblíbeného podcastu
Neobjasněné zločiny.
Mikrák je moc daleko.
V dnešním díle vám přinášíme nové dobrodružství.
Jako každý týden vás zveme, abyste se ponořili do nové záhady,
kterou rozluštíte, jen když se dostatečně zaměříte na detaily.
Necháš se strhnout fascinujícími příběhy?
Vžiješ se do hrdinů a odkryješ všechna jejich tajemství?
Pravda se neustále mění a vyvíjí.
Dokážeme ji odhalit,
jen když se pozorně zadíváme
a budeme mít oči otevřené.
Záhady čekají na každém kroku, ale stopy zůstávají bez povšimnutí.
S naší pomocí si ale vypěstuješ šestý smysl.
Podaří se ti je rozpoznat a samozřejmě i rozluštit.
Nic už nebude jako dřív.
Zveme tě, ať se ještě jednou necháš překvapit.
Ale nezapomínej dávat dobrý pozor.
Poslouchejte, co bude dál, v Neob…
Otevřu.
- Zdravím. Je pro Agathu Hernándezovou. - Agatho, je pro tebe.
Prosím o podpis.
- A je to. Díky. - Nashle.
- Kdo to byl? - Nevím. Kurýr.
Co to je?
SMRTÍCÍ POZVÁNKA
LOS CABOS, MEXIKO
- Ahoj, zlato. - Asi už jsi tam.
Jo, jsem tady.
- A dobrý? - Jo.
- Zkus se sblížit se sestrou. - Nevím, jestli jsem sem měla jezdit.
Bude to dobrý, zlato. Sestra tě potřebuje.
Teda nevlastní sestra.
Nemůžu uvěřit, že jste se takovou dobu neviděly.
To kvůli tomu tak vyšiluju.
Kdybys cokoliv potřebovala, tak ti pomůžu.
Jsme přece tým, ne?
Jen doufám, že pomoc potřebovat nebudu.
Fajn. Připrav si pero a hodiny.
Děkuju.
Agatho.
Ahoj, Carlosi.
Rád tě vidím.
- Už dlouho jsi nepřijela. - Pět let.
- Od… - Od pohřbu.
Tak vítej u další sestřiny hry.
Nevíš o tom něco?
Myslel jsem, že jde o osobní krizi, ale zjevně nejsme sami.
„Vím, že naše manželství patřilo k nejhorším fiaskům…“
„Poslední společnou noc“? Co? Jako že…
To vůbec. Už je to věky, co jsme spolu takovou noc strávili.
To je poslední kolečko s květinami.
Přesazují květiny?
Počkej. Musím to vzít. Volají z nemocnice.
Běž dál a udělej si pohodlí.
Haló? Ano, to jsem já, pane guvernére.
Bez obav. Všechno je v pořádku.
Prosím tě, uklidni se.
Jak se mám uklidnit?
Volali z nemocnice, že přijde brzy.
Nemusíš se strachovat. Víš, jak to chodí.
- Ano, ale někdo tam musí. - Nemůžeme tady Olivii nechat samotnou.
Zdravím, paní Cristino. Jak se daří?
Co to bylo?
Jdu se kouknout, co se stalo.
Pitomče.
V pohodě?
Jo, omylem jsem shodil tenhle totem…
z poloviny století.
Sestra mi o tobě vyprávěla. Slyšel jsem i tvůj podcast.
- Vážně? - Olivia se jím všude chlubí.
- Fajn. - Pedro Figueroa.
Říkají mi Figue.
Těší mě.
Jo, já vím.
Když už jsme se seznámili, nevíš, co tady děláme?
Je to dost záhadná pozvánka, že?
Všem nám to asi vrtá hlavou.
Je to soukromá záležitost.
To je pěkně debilní řešení.
Jo, vím, co mám ve smlouvě,
ale v té tvojí se píše, že máš řešit problémy.
Tak to dělej, chlape!
Jo, prostě něco vymysli!
Ne, neřeknu ti, kde jsem, kreténe.
Jo, pak ti zavolám. Fajn.
Ne, vyřeš to. Čau.
- Agi. - Jak se máš? Ahoj.
Bojuju tady se všema těma…
- Jo. - Radši to nechám být, nebo se z toho…
Ty jo, posledně jsem tě viděla…
Než mě tvoje sestra nechala.
Ne, posledně jsem tě viděla v té nové telenovele, ale…
V seriálu.
- Co? - V telenovele jsem nehrál už roky.
- Promiň. To jsem nevěděla. - To nic.
Já jsem tě viděl v podcastu. Vlastně jsem tě slyšel.
- Jo? - Je o různých záhadách.
- Řešíš v něm… - Ano, Neobjasněné zločiny.
Jsi naše celebrita. Tvoje sestra nám ho všem poslala.
„Poslechněte si ji.“ A já: „Vždyť ji posloucháme.“
- Fakt? - Jo.
- Už jsi ji mimochodem viděla? - Ne. A ty?
Ne.
Ale myslím, že všichni šli na koktejl.
- Všichni? - Však víš.
S tou podivnou pozvánkou. Pojď.
Všichni musíme lítat, snít, žít, vnímat, být…
Když tak různě pracuju, záleží jak kdy.
- Děkuju. - V józe je nejdůležitější strava.
Že, doktore?
- Strava je zásadní… - Nejdůležitější je spánek, nemyslíš?
- Tělo bez spánku nemůže… - Říkáš to vždycky. Spánek.
Jistě. Je to tak.
Ale ještě důležitější jsou sny.
Říkáš to krásně, miláčku.
Odpočinek ale vlastně pomáhá…
- Cary! - Sonio!
- To koukám. - Zlato.
To je Cary. Ten herec, o kterým jsem ti povídala.
To je Naram, můj přítel.
Je šílený, že máš taky pozvánku.
Zdravím.
Vítám všechny, kdo se Olivií nechali oklamat.
Figue, rád tě tady vidím.
Jak je v sanatoriu?
Na klinice.
Dobře. Díky.
Sonia je pořád kráska.
A ty budeš její učitel jógy.
Pane Carlosi.
Paní Cristina nám všem nese zprávu od Olivie.
„Vítejte ve vile Elisa.
Všechny jsem vás moc chtěla vidět. Nebudete litovat, že jste přijeli.
Uvidíme se na jachtě u večeře.
Je posledním darem od exmanžela.“
Jeje. Předběhla mě.
„Vím, že jste to teprve zjistili, ale nemusíte se bát.
Jak dobře víte, není to můj první rozvod.
Večer vás budu čekat na jachtě.
Přineste si pyžamo. Přespíme na palubě.
Paní Cristina vás mezitím zavede do pokojů.“
Paní Cristino, už jsem si jeden pokoj vybrala.
Nebojte, paní Agatho.
Gustavo vás laskavě přestěhuje.
Jdeme?
Jdeme, Gustavo.
Pěkně se kvůli nim nachodíme.
Paní zmínila vilu Elisa.
Nejmenovala se vila Muñiz?
Myslím, že ji přejmenovali.
Carlos a Olivia Elisu adoptovali. Nejspíš ji přejmenovali na její počest.
Chudinka. Elisa před pěti lety zemřela při autonehodě.
Na pohřbu jsem Olivii viděla naposledy.
Promiňte, paní Cristino.
Kde je Elisa?
Pojď. Zavedu tě k ní.
Ahoj, neteřinko. Chybíš mi.
Bez Elisy je v domě prázdno.
- A Olivia? - Ještě jsme ji neviděli.
Ta pozvánka je dost zvláštní.
Až ji uvidíš, můžeš ji natočit perem nebo brýlemi
a poslat mi všechno barevně v HD.
- Nevím. - Jasně.
To nepůjde, zlato.
Za pokus to stálo.
- Nechci přijít o drby. - Všechno ti povyprávím, až budu moct.
- Ještě ti zavolám, jo? - Dobře.
- Čau. - Měj se.
Přinesla jsem vám jablko a čaj, kdybyste měla hlad.
Děkuju.
Jsem ráda, že jste tady.
Vaší sestře i Carlosovi se stýskalo.
Je novej, že?
Napůl novej a napůl slepej.
Carlos ho našel v nemocnici a přivedl ho sem.
Paní Cristino, chybí mi taška.
Mám v ní pár věcí. Zůstala v…
Ještě aby něco neztratila…
Promiňte, tady Agatha. Nechala jsem si tady…
Omlouvám se, ale…
To tělo říká mysli,
jakou vůni cítí.
Ano, lásko.
Myslíš, že nám chce říct nějakou novinu?
- Už je to dlouho, že? - Jo.
- Něco zvláštního? - To asi ne.
Vždycky chce strhnout pozornost.
- Měla by na tom zapracovat. - Nekřič. Ať nás neslyší. Soustřeď se.
Ne, brzy se nevrátím. Vlastně teď…
- Koukej na ten výhled. - Ztratím totiž signál.
Jestli chtějí Emmy, tak ať na mě počkají.
Máš krásný šaty.
- Jsou sestřiny. - Moc ti sluší.
To jí patří celá pláž?
A jsme tady. Díky.
Má to tady hezký.
Je to úžasná loď. Jak se máš, Carlosi?
Všichni už jsou tady.
- Je Oliviina sestra. - Nepodobá se jí.
Brzy zjistíme, co si nachystala.
Vítejte, moji milí.
Ahoj.
Ty jo.
Takovou eleganci jsem vůbec nečekala.
Ani takovou úroveň.
Taková krása si zaslouží přípitek na uvítanou. Na vás.
Díky, že jste bez váhání pozvání přijali.
Na zdraví.
Všichni jste se mnou byli v dobrém i ve zlém.
Večer zjistíte, proč je vaše návštěva tak důležitá.
Na vás.
Asi je načase, abych řekl pár slov.
Nikdy mě nenapadlo…
- Promiňte. - V pořádku?
Nic se neděje. Jdeme.
- Neumíš ani servírovat. - Skleničky neřeš.
Skleničky? Ty je neplatíš.
Carlosi, skleničky sice neplatím, ale aspoň držím slovo. Prosím tě.
- Proboha. - Fajn.
Vrátíme se. Máme co dělat.
- Všichni v pořádku? - Nic mi není.
- Kapitáne! Jedeme. - Ano.
- To nic. - Na zdraví.
Na zdraví.
ŠŤASTNÝ KONEC 3
Mám spoustu historek z posledního natáčení.
- Jaký je to umřít? - Je to hrůza.
Chci přivítat drahého kamaráda a slavného šéfkuchaře Wallace Dockse,
který přiletěl až z Los Angeles, aby nám nevšední večer zpříjemnil.
Stál pěknej majlant.
- Připravil bych quesadilly. - S tebou je to radost.
Jako v posteli.
- Přípitek. - Na zdraví.
Tak povídej, Cary.
Jak říkával mistr Stanislavskij:
„Miluj umění v sobě, ne sebe v umění.“
Nebo jak říkával Shakespeare: „Všichni…“
Už?
- Můžu něco říct? - Ano, jistě.
Myslím, že nadešla chvíle, abyste zjistili,
proč jsme se tu dnes sešli.
Všichni jste nasbírali zkušenosti.
Ledacos jste prožili.
Že, sestřičko? Nic nenatáčej.
Ale dnes jsme se tu sešli,
protože pro vás mám překvapení.
Jsem si jistá, že na něj nezapomenete.
Snad si ho pořádně užijete.
Chci, abyste si ho užili,
protože člověk nikdy neví, kdy přijde konec.
Kdo ví?
Jeden z nás se možná po večírku na pevninu už nevrátí.
Navíc jsme na širém moři.
Slibuju, že to bude zajímavý.
Jasně.
Zase si s náma hraješ, Olivie. Proto jsme tady, že?
Ne.
Myslím to naprosto vážně, Cary.
Všichni máte dost důvodů k tomu, abyste si přáli smrt někoho u stolu.
Jen musíme zjistit, kdo by to doopravdy dokázal.
Když například zemřela Elisa,
stala se z mojí sestry jediná dědička.
Některým se to nelíbí.
Když umřu, najednou z vás všech bude nejbohatší.
Carlosi, nějak mlčíš, drahoušku.
Už to přeháníš.
Ale ne. Nejjednodušší by bylo ji hodit přes palubu.
Být tebou bych si zamkla kajutu, sestřičko.
Nikdo ke mně nikdy necítil takovou nenávist jako ty, moje milá.
Pamatuju si, jak si mě Carlos všiml.
Nesnesla jsi, že tvýho přítele
a hlavního investora do parfému přitahovala tvoje partnerka.
Zuřila jsi.
Carlos je singl a hele, s kým jsi skončila.
Opovaž se.
Nebo co? Zabiješ mě?
A ty, Narame?
Miluješ Soniu natolik,
abys zabil ženu, která jí v životě nejvíc ublížila?
Říká, že jsi její největší láska.
Cary, miláčku.
Exmiláčku.
Tolik filmů, tolik úspěchů… A k čemu? Řekni sám.
Jen aby sis zničil kariéru, protože sis na place hrál s pistolí?
Jak chceš Carlosovi vrátit peníze, cos utratil za právníky?
Dluh jsi ještě nesplatil.
Ale dnes večer by mohl zmizet, nemyslíš?
Přidal se k nám ještě někdo s nevyřešenými problémy.
Figue, ahoj. Co ty tady děláš?
Věděli jste, že Figue pracoval v Carlosově nemocnici?
Nebo ne?
Víte, proč tam skončil?
Já ano.
Důvod znám jedině já.
Že?
Carlos ten průšvih ještě nevyřešil.
Peníze, co ti dal, nám nezaručí, že nic neřekneš.
To stačí, Olivie.
Je to mezi Figuem a mnou.
Buď zticha, Carlosi.
Na penězích ti záleželo víc než na lékařství.
Nebo na rodině.
Na mně a tvojí dceři.
Není to vtipný.
- Humor v tom brzy uvidíš. - Už toho nech.
Jestli myslíte, že je to jen hra, přesvědčíte se o opaku.
Doufám, že dnes zjistíte,
komu se omluvit a s kým se rozloučit.
Já už to vím.
A přeju to i vám.
A děkuju.
Moc děkuju, že jste přijeli.
- Dobrou noc. - Oli.
Myslela to všechno vážně?
Nevím, co na to říct. Co to mělo být?
- Co jsme jí udělali? - To mě zmátla.
Kouřím jen občas.
Abych si uklidnila nervy.
To říkáš odjakživa.
Jo?
Máš dobrou paměť.
Za tu scénu se omlouvám. Nechtěla jsem tě urazit.
Řekneš mi, co se děje?
Přišla bych o zábavu.
Pojď sem, sestřičko.
Zavři dveře.
Škoda, že mi teď nedokážeš číst myšlenky.
Po Elisině smrti jsem si s tvým zármutkem nevěděla rady.
- Vždyť bych přijela. - Já vím.
- Nechtěla jsi. - Já vím.
Proto tu částečně jsi.
Jak to myslíš?
Pěkně ti to pálí. Přijdeš na to.
To nic.
Hlavní je, že se zase vidíme…
a jsme spolu.
Víš, jak jsem žárlila, když jsem za tebou přijela do Mexika?
Co?
Já jsem byla nadšená.
Vždycky jsem chtěla starší sestru.
Kouřím jen občas. Abych si uklidnila nervy.
Co chceš?
- Co děláš? - Kreslím si.
Pojď.
Máš ráda květiny?
Koukej.
Ta je pro tebe.
Nezapomeň, že tě mám ráda.
Já tebe taky.
Vážně jsem chtěla být s tebou, když jsi přišla…
o Elisu.
Člověk nikdy neví, kdy je pomoc nejvíc vítaná.
Hele…
Můžu si zakouřit?
Vezmi si, kolik chceš.
VŠECHNO V POHODĚ, ZLATO?
PROMIŇ, DNESKA TO BYLO DOST ZVLÁŠTNÍ…
Vždyť je to jenom milion. Jenom milion.
O částku mi nejde, ale co z toho budu mít?
- Co z toho budeš mít? - Jo.
Budeš se podílet na něčem důležitým, na mým parfému.
Navíc jsi mi to slíbil, než jsi poznal Olivii.
Prosím tě, rozmyslel jsem si to. Nech to plavat.
Rozmyslel sis toho víc.
Že, Carlosi?
Kdo je tam?
Ahoj.
Kolik je vůbec hodin?
Usnula jsem. Hloupost.
Dobrou noc.
Co se stalo?
Co to bylo?
Pomoc!
Agatho!
Proboha! Ne!
- Ne! - Co se stalo?
Co?
To ne!
Vydýchejte se.
Olivie.
- Co se stalo? - Spadla.
- Jak to, že spadla? - Nebo ji někdo strčil.
- Kdo by do ní strčil? - Zlomila si vaz.
Můžu ji zkusit resuscitovat, ale…
Nedá se nic dělat.
Kapitáne!
Zavolejte rádiem policii.
- Kterou policii? - O čem to mluvíte?
Jsme mezi Cabem a Mazatlánem. Co chcete dělat?
Je zima.
Už jsme skoro tam.
Co to bylo?
Vybouchla anténa?
Vaší sestry je mi moc líto.
Vyspala ses?
Kapitán Jaime Magallón.
Z prokuratury Baja Californie.
Promiňte, ale nemáte v domě telefon? Nemám tady signál.
Nevím. Nebydlím tady.
Vybouchla vysílací věž. Už jsme to oznámili firmě.
V hospodě Tlacuache mají veřejný telefon, hned u silnice.
Kapitáne.
Už musím běžet, ale tady máte číslo, kde se mi dovoláte.
Promiňte, ale nikdo nikam nepůjde, dokud se nedozvím, kdo povede vyšetřování.
Vysvětlete mi to. To nejste od policie?
Jsme. Ale problémem je,
že se incident udál napůl cesty mezi Cabo San Lucas a přístavem Mazatlán.
Musíme zjistit, komu případ připadne.
Radil bych vám, abyste si udělal pohodlí. Buďte jako doma.
Jsem lékař a musím v nemocnici pečovat o pacienty.
Najděte si za sebe náhradu.
Asi jste mě nepochopil. Víte, kdo jsem?
Manžel oběti.
Don Carlos Muñiz, vrchní chirurg nemocnice Muñiz.
K dosaženým úspěchům vám blahopřeju,
ale musíte tady zůstat.
Udělejte si laskavost. Napište mi sem roční plat
a připište za něj nulu.
- Jednu? - Jednu.
Tak fajn.
Můj roční plat.
NE
Kašpare.
Asi mi nerozumíte, pánové.
Převlečte se a umyjte se. Hned se uvidíme vevnitř.
Omluvte mě. Jdeme, poručíku.
Kapitáne. Omluvte mě.
Už jsme vyzpovídali posádku?
- Ano, kapitáne. - Dobře.
Odvezu tělo do La Paz.
Jakmile dostanu výsledky,
přijedu vyzpovídat vás.
Prozatím všichni zůstanete v pokojích.
Nikdo odsud neodejde. Rozumíme si?
Jo, ale já mám třeba hlad. Můžeme se někde najíst?
Jak to, že nikam nesmíme?
Tady poručík vám objedná oběd, že?
To nepřichází v úvahu.
Alespoň bych to měl jet oznámit do nemocnice.
Jak už víte, nemáme signál, a tak se jim nedovolám.
Omluvte mě.
Jdeme.
Co mu je? Vůbec nás neposlouchá.
Děkuju, že jste přijeli.
Sestra nás varovala.
Říkala, že se někdo už nevrátí.
To je zvláštní. O co šlo?
Pozvala si nás a řekla, že to někdo zkusí,
ale brali jsme to jako hloupej vtip.
- Když vás slyším… - Prosím?
Nemáte náhodou pořad Neobjasněné zločiny? Ne?
- Vlastně je to podcast. - Jasně.
Jste dobrej policajt, když jste mě odhalil.
Pořád ho poslouchám ve službě. Je super.
- Gratuluju. - Děkuju.
Nedali byste si kafe?
- No… - Jdeme?
Až po vás.
- Jdeme? - Jdeme.
Pořád tomu nemůžu uvěřit.
Jo. A to jsem si myslel, že už se dostává z deprese.
Promiňte, že se ptám, ale proč trpěla depresí?
Před pěti lety jsme při autonehodě přišli o dceru.
To mě moc mrzí.
Proč jste se rozvedli?
Nejdřív jsem k ní hledal cestu, ale jako bych narazil na zeď.
Hrozně to bolelo.
Říkal jsem si, že přece život neskončil.
Nehodlal jsem to vzdát a chtěl jsem ji získat zpátky, ale…
k ničemu to nevedlo.
Po nějaké době jsem se rozhodl žít dál.
Potkal jsem ženu v Mexiku a tím to skončilo.
Hajzl jeden.
Ten tvůj plán, jak ji získat zpátky, měl pár much, nemyslíš?
Neodsuzuj mě. Nebyla jsi tady.
- Na sestru jsi zapomněla. - Jistěže ne.
Nevíš, co se stalo. Nech to být.
Ne? Kdy jsi jí naposledy zavolala?
- Nepotřebovaly jsme spolu pořád mluvit. - To je ohromný.
- Měly jsme k sobě čím dál blíž. - Aby tě nevynechala v závěti.
- Víš, proč mě prachy nezajímají? - Proč?
- Protože i tak skončíš v hrobě. - Slyšíte ji?
Vyhrožuje mi tady.
- Vyhrožuju ti? - Ano.
Nevyhrožuješ ty mně?
Co to bylo?
Ne!
- Nehýbejte se. - Střílí po nás!
Pomoc!
Už zas?
- To nic. Vydrž. - Co se stalo?
Někdo střelil Narama.
- Cože? - No tak. Dělejte něco.
- Kdo to byl? - Nevím.
Proboha.
- Viděl jsi něco? - A odkud?
- Ne, ale šlo to odsud. - Bude to dobrý.
Bude v pořádku.
Ale to ho střelili?
Bude to dobrý.
- Jdu na to. - Dýchej.
Co se stalo?
Ve vzduchu je velká míra střelného prachu.
Jak to víš?
Ty ho necítíš? Jde odsud.
Voní po mýdle.
- Věděl jste o tom? - V domě je plno chodeb.
O spoustě míst nevím. Ber to v úvahu.
Ano.
Paní Agatho! Bez povolení tam nemůžeme.
Ani hnout.
- Není to tak hrozný. - Ještě jsem nic neudělal.
Paní, stůjte.
- Bez povolení sem nesmíme. - Asi se dají otevřít.
Našli jste něco?
- Nějak se zasekly. - Mrknu se.
- Hej! - Mrknu na to.
- Potřebujete pomoc? - Aha.
A máme to.
Už můžeme dál.
- Běž. - Já?
- No tak. - Dobrá.
Jsi v pohodě, Agatho?
Co to je?
Co je to za krémy?
Musíme zjistit, kam vede.
Paní Agatho, musíme si něco ujasnit.
Velím tady já. Vidím, že to nehodláte vzdát.
Dobře vás znám z pořadu.
Z podcastu.
Máme na stanici volné místo pro detektiva.
- Práci nehledám. - Ne, je pro mě.
Když případ vyřeším, šéf mě na něj doporučí.
- A co to má se mnou? - Vidím, že jste dost všímavá.
Vidíte věci, co já ne.
Chtěl bych ho společně vyřešit.
Jak víš, že jsem sestru nezabila?
Protože věřím intuici.
A co když se plete?
Jestli se plete, tak bych vás neměl spustit z očí.
Dobře. Pomůžu ti.
Nejdřív je musíme vyslechnout.
Ne, dokud se nevrátí Maga.
- Maga? - Magallón.
Promysli si to.
Když je vyslechneme a případ dostane Mazatlán,
tak na tom nesejde.
Ale když případ připadne vám, ušetříš Magovi kopu práce.
Když to vyřešíme, budeš v podcastu.
Dobře. Jdeme.
- Co děláš? - Pak ti to vysvětlím.
Díky. Už dobrý.
Dámy a pánové,
paní Agatha mě přesvědčila,
že není fér, abych vás tady tak dlouho držel.
- Konečně má někdo rozum. - Výborně.
Abychom neztráceli čas,
položím vám pro začátek několik otázek.
Když na ně odpovíte, šéf vás pak pustí.
A když někdo odmítne?
V tom případě si tady počkáme.
Když se vezme, jak rychle Mazatlán vyřizuje zprávy,
budeme tady asi 24 až 36 hodin.
Ale chci zdůraznit, že je účast dobrovolná a neoficiální.
Chci spolupracovat.
Dobrá.
Poprosím jednoho dobrovolníka,
aby mi dnes pomohl všechno zapsat.
Já.
Výborně. Moc děkuju.
K výslechu si nejdřív pozveme…
pána domu.
Nebo podle věku?
Nebo možná…
Pane Gustavo.
Sejdeme se v…
Sejdeme se v pracovně pana Carlose.
Pane Gustavo…
Rovnou začneme. Agatho, zavřela bys dveře?
Prosím?
Pane Gustavo, promiňte, že se hned ze začátku bez obalu ptám,
ale jak dlouho už…
Když člověk přijde o orgán,
těm ostatním nezbývá než se přizpůsobit.
Ano. To asi ano.
Kde jste byl včera večer, když Olivia zemřela?
Vrátil jsem se sem.
Upřímně jsem byl rád, že jsem zpátky na pevnině.
Nemám lodě rád.
A už vůbec ne, když poliju nejvýznamnějšího herce v zemi šampaňským.
Jistě. Co jste pak dělal?
Šel jsem brzy spát.
Pustil jsem si seriál, ale nevydržel jsem u něj ani deset minut.
Pak jsem slyšel výbuch.
Podle mě za něj nejspíš může zkrat.
Díky, Gustavo.
Můžu vám položit ještě jednu otázku?
Prosím.
Jak dlouho jste pro sestru pracoval?
Práci mi před pěti lety nabídl váš švagr.
Vlastně bývalý švagr.
Po nehodě na stavbě jsem byl bez práce
a pan Carlos mi velmi velkoryse nabídl příležitost.
Nikdo mě tehdy nechtěl zaměstnat kvůli…
Jistě.
Promiňte, že na tom trvám, ale kdy k té nehodě došlo?
Před deseti lety,
12. listopadu.
Kdy vás požádala, abyste přesadil květiny?
Trvala na tom, abychom začali v den, kdy přijedou hosté.
KVĚTINY – PŘÍJEZD
Řekl byste mi celé jméno?
Gustavo Salinas Esquivel. Sluha a přítel.
Děkuju vám, Gustavo.
To by bylo všechno. Už můžete jít.
Omluvte mě. Děkuju.
A…
- Musím si zavolat. - Nemůžu tě nikam pustit.
Maga by mě zabil.
Takže chceš vraha hledat na vlastní pěst?
- Haló? - Ahoj, zlato. Něco…
- Něco se stalo. - Co se děje, zlato?
Pořád ti volám. Od včerejška ses mi neozvala.
Já vím. Vydrž chvilku. Musím ti něco říct.
- Šlo to ráz na ráz. Je to zvláštní. - Co se stalo? O co jde?
Olivia umřela.
- Co? - Nebo ji zabili.
- Jak, Agatho? - Hele, zlato…
Klid. Nic mi není, ale potřebuju pomoc.
Vážně nemám moc času.
Je mi to moc líto. Povídej, co potřebuješ.
Napiš si pár jmen. Máš kam?
Dobře. Vydrž.
Nemáme signál. Vybouchla anténa. Všechno je to zvláštní.
Ale slibuju, že až něco zjistím, dám ti vědět, když to půjde.
Fajn. Tak povídej. Co máš?
Dobře. Je tam Naram, Sonia…
Podnikala se sestrou a chodí s Naramem.
Oba cvičí jógu. Herec Cary je Oliviin expřítel.
Všichni se se sestrou kamarádili. Nevím. Pak doktor jménem Figueroa.
Pracoval s Carlosem a myslím, že mají nevyřízený účty.
A pán jménem Gustavo Salinas Esquivel.
A ještě můj bývalej švagr Carlos
a paní Cristina, která ve vile pracuje celej život.
Zjisti o nich, co můžeš.
Olivia určitě měla důvod k tomu, aby pozvala jenom nás.
Nemáme internet…
Vím, že nemáš moc času, ale vážně jsi v pořádku?
Moc mě to mrzí.
Jo, upřímně jsem z toho pořád v šoku,
ale chci zjistit, co se to vlastně stalo.
Jasně.
Dobře. Mám tě ráda.
Já tebe taky.
Zavolám ti, jak budu moct. Ahoj.
Promiň, ale nemáš rybí tacos?
Šestku.
Mám to.
- Nebo ne? - Tak jo.
- Díky. - Výborně.
Přinesli jsme vám něco k jídlu.
To jíst nebudu. Zajdu si pro něco rozumnýho.
Promiňte, pane Carlosi, ale nikam jet nesmíte.
Hned ti něco připravím.
Vydržte, paní Cristino.
Nevím, cos tomu blbci dala,
ale můžeš mu říct, že na mě čekají pacienti?
Ráda bych věděla, proč Agatha může ven, a my ne.
Není to nic proti tobě, Agatho.
Ale všichni máme co na práci. Na mě už čeká štáb.
Mohla někam schovat zbraň.
Pustil jsem ji, aby vám všem přinesla jídlo.
Když se střílelo, byla se mnou. Není podezřelá.
- Já s tebou byl taky, kamaráde. - To je pravda.
Jo, takže to nikdo nebyl.
Kde jste všichni byli, když ke střelbě došlo?
Já s Naramem v koupelně. Viděl jsi nás.
Já vím. Myslím tím ostatní.
Byl jsem v pokoji. Slyšel jsem výstřel a došel jsem chodbou až k nim.
Kdo na pokoji nebyl?
Hlavně klid.
Figueroo… Pane Carlosi a paní Cristino.
Uvidíme se v pracovně.
Nudila jsem se. Občas se to stává.
A tak jsem se pustila do úklidu co nejdál od pokojů,
abych nikoho nerušila.
Uklízela jsem poličku se zbraněmi.
Carlos je rád udržuje v dobrém stavu.
Jsou to zbraně jeho dědečka. Z revoluce.
Proto je často čistím.
Všimla jsem si, že jedna chybí.
Winchesterovka.
Vylekala jsem se, když jsem si vzpomněla na paní Olivii.
Vtom jsem uslyšela výstřel a vyběhla jsem odsud.
- Takže winchesterovka? - Ano, přesně tak.
S takovou zbraní minete jen těžko.
Střelec musel být nezkušený.
Měli bychom radši odjet někam do bezpečí.
Jestli má někdo takovou zbraň,
jsme všichni v ohrožení.
Měli bychom odsud pryč.
Říkám, že nikdo nikam nepojede, dokud se Magallón nevrátí.
Pomůžu ti.
Ty jo, máš pěknou zásobu.
I morfin.
Nikdy není na škodu se připravit.
Potýkám se s chronickou bolestí v noze.
Mohla bych si do pokoje zajít pro léky?
- Pojďte, Cris. Pomůžu vám. - Děkuju.
Pěkně mě bolí.
Díky.
Už půjdu.
- Jasně. - Díky.
Nikdo podle mě nikoho zabít nechce.
Tobě nic neunikne.
Ne, Julián má pravdu.
S takovou zbraní se nedá minout.
Tak co?
Všechno je to součástí Oliviiny hry.
Nemá to vyřešit policie.
Se vší úctou.
Proto nás poslala do středu Cortézova moře.
Aby nám získala čas a mohli jsme to vyřešit.
Ty ses zbláznila, Agatho.
Ne, když jsme přijeli, všimla jsem si, že přesazují květiny.
Měly fialové květy.
V barvě s jasným poselstvím.
Poselstvím bylo, že kdykoliv jsme je přesadili,
utratil jsem statisíce pes za kytičky.
Co mají znamenat? Mně došel jen účet.
Nepřijde mi to tak zvláštní. Agatha má pravdu.
Když natáčím, vždycky s barvami pracuju.
Fialová například symbolizuje rozmary, moc a ambice.
To je celá Olivia.
Ne. Vlastně ano. Ale v jiných kulturách, třeba na Východě,
fialová představuje lásku, spravedlnost,
svobodu a odpuštění.
Je to jen další její zvrácená hra.
Myslím, že jde o víc.
Ta hádanka je její poslední vůle.
Chtěla, abychom ji vyřešili. Proto si nás pozvala.
Jsem si jistá, že věděla, co se stane.
Musíme zjistit, co myslí láskou, svobodou, spravedlností a odpuštěním.
Myslela, ne?
No…
Olivia věděla, že se nás pokusí zabít?
Nevíme, jestli ji zabil ten, kdo střílel.
Mně to přijde jako dobrý způsob, jak se s ní rozloučit.
- Dobře. - A uctít ji, že?
Musíme to stihnout, než se vrátí Magallón. Jinak to k ničemu nebude.
Policii bude fuk, co jim řekneš, Agathito.
Ale nebude jim fuk, že odmítáš spolupracovat, Carlito.
Budeme pokračovat ve výslechu.
Připomínám, že je účast dobrovolná.
Kdo je na řadě?
Včera jsem nemohl spát.
Přeříkával jsem si scénář k hollywoodskému filmu, co natáčím.
Juan Balas se nikým nenechá vydírat ani zastrašovat.
Nejde o pomstu.
Spíš bych ho měl natáčet.
Ne.
Je to dost náročná role, protože hraju drsnýho policajta,
ale nesmí to být klišé.
- Juan Balas se nikým… - Chci zachytit odstíny a nuance…
Promiňte, pane Cary. Soustřeďte se na fakta.
Ano, promiňte.
Odkud přesně jsi, Narame?
Ze Ciudad de México.
Ale posledních šest let žiju ve Váránasí v Indii,
a proto občas zním…
O čem sis na palubě se Soniou povídal?
Můžeme tím začít?
Dlouho jsme spolu nemluvili.
Říkal jsem si, že si možná chce zavzpomínat.
Ale ne. Ve skutečnosti chtěla peníze.
Na ten svůj pitomej parfém, co se snaží už roky rozjet.
Řekl jsem jí, ať se mnou nepočítá.
- O čem jste s Carlosem na jachtě mluvili? - O parfému.
Mluvím o něm s každým, ale nikdo mi nechce pomoct.
Až půjde na dračku, budou toho litovat.
Narame, odkud ses s Olivií znal?
Očividně chtěla, abys přijel.
Je to dost zvláštní. Nikdy předtím jsem s ní nemluvil.
Víš, co je zvláštní?
Podnikaly společně s parfémem, že?
Měl jsi do něj investovat a Sonia od tebe teď vymáhá peníze.
Žádá mě o ně. Jestli máš nejasnosti, tak se jí zeptej.
Co se dělo, než spadla?
Milovala jsem se s Naramem.
Můj brouček je úžasnej milenec. Je bezvadnej.
Když jsme spolu, soustředím se celým bytím jen na něj.
Narame, zlato.
Zlato, slyšel jsi to?
Vzbuď se!
- Jo. - Jak se se Soniou znáte?
Z lásky na první pohled.
Když se spojí dva atomy,
neodtrhne je od sebe ani vesmír.
Vydržíš minutku?
Co jste dělali před výstřelem?
Seběhlo se to hrozně rychle.
Potřebovali jsme zvýšit teplotu,
a tak jsem pustila horkou vodu.
Zavřela jsem oči. Meditovali jsme.
Slyšel jsem, jak někdo šeptá.
Vyšel jsem z kajuty.
A viděl jsem ji.
Stála na palubě a mluvila s někým dole. Nevím s kým.
Zničehonic jsem zaslechla vrzání podlahy.
Po chvilce jsem zamířil do kajuty. Chtěl jsem spát.
Ale cestou zpátky…
Ani jsem neviděla, kdo na mě střílí.
Proč myslíš, že jsi byla cílem ty?
Kdo by chtěl zabít učitele jógy?
A kdo by zabil tebe?
To nevím.
Musí to zjistit policie, ne?
To je všechno. Pak jsme našli Olivii mrtvou.
Agatho, promiň.
Můžeme si promluvit o samotě? Jen na chvilku?
Rychle si odskočím.
Přestaneš nás prosím nahrávat?
Díky.
Hele, já to chápu.
To, co děláš, chce odvahu.
Věřím ti, když říkáš,
že si nás sem Olivia pozvala z určitého důvodu.
Já jsem ji nezabil.
Chci ti pomoct.
Jestli tě tady Olivia chtěla,
je načase jí ukázat, jak skvělej jsi herec.
Pomoz mi najít poslední stopu.
Máte u sebe doklady?
Ne.
Ne? Vůbec nic?
Řidičák ani pas?
Průkazku do posilky?
Naram G. Martínez.
- A co je to G? - García.
Musím tady povinně být? Je tady příšerná energie.
Není to povinný. Jen se snažíme…
Děkuju a…
namasté.
Vážně našel vnitřní klid, co?
Lže nám. Samozřejmě doklady má.
- Bez nich by sem nepřiletěl. - Jasně.
Přiveď Figueho.
- Prosím. - To tě učili v Guantánamu?
- Musíme je vyslechnout. - Musíme si odpočinout.
Hrotí to. Měšťáci se vždycky někam ženou.
Prosím, pospěšte si. Mohl bych přijít o práci.
Heleme se.
Pane doktore.
- Jak ses sem dostal? - Jen chci pomoct s vyšetřováním.
Fakt? Taky jsi detektiv?
Olivia byla nemocná?
Nechtěla, aby se to vědělo.
Co to je?
To potvrzení se vydává, když dítě zemře při porodu.
Nevím, kde je vzala.
- Juliánovi ani slovo, dobře? - Jasně.
Co nechcete, abych věděl?
Že…
Olivia kouřila marihuanu.
A jak to posouvá vyšetřování?
Každá drobnost může být důležitá, ne?
Oba jste výrazně přestřelili.
Mohl bych vás zatknout za neoprávněný vstup na loď.
Ale neuděláš to,
protože taky chceš případ vyřešit, aby bylo po všem.
Potřebuju ještě do hospody. Musím si něco ověřit.
Cos zjistila?
Gustavo ti nelhal. Nehoda se mu stala na stavbě,
ale byla to jedna z Carlosových nemocnic.
Nadace Olivie a Carlose mu nabídla transplantaci rohovky.
Dobře.
Potřebuju, aby sis napsala další jména.
Sara Medinová, Miguel Ramos,
Pablo Salazar. Jsou to novorozenci, kteří zemřeli při porodu.
Zjisti o nich, co můžeš. Možná to nebude jednoduchý, ale…
Mrtví novorozenci.
Vydrž chvilku.
Agatho? Napadlo tě něco?
„NEMŮŽEME MÍT DĚTI.“
Proklepni si guvernéra Guzmána
a jeho ženu Claru. Už musím, dobře?
Poslala jsem ti fotku. Až budeš na netu, tak na ni koukni. Čau.
Zlato, cos včera říkala o guvernérovi, rozhodně dává smysl.
Už roky se snaží o adopci a asi v tom má prsty Carlos.
Tak se na to mrkni.
Miluju tě. Hodně štěstí.
Myslím, že jsem tu hru konečně vyřešila.
Případ.
Jak už nejspíš víte, opravili anténu a konečně máme signál.
Podařilo se mi stáhnout několik fotek, které vám za chvilku ukážu.
Tak rovnou začneme?
Narame,
zopakoval bys mi, co máš za příjmení na G?
García. Už jsem ti to říkal.
Naram García Martínez.
Špatně.
Když dovolíte, vrátím se o pár let zpátky, aby všichni byli v obraze.
Když mi umřela neteř, pustila jsem se do hledání.
Ukázalo se, že Elisa byla biologická dcera Renaty Godoyové.
Dospívající dívky, která bohužel spáchala sebevraždu při poporodní psychóze.
Nezní povědomě? Renata Godoyová.
No nic.
Po nedávných událostech jsme se s partnerkou rozhodly případ zase otevřít.
Poslala mi tohle.
Je to dokument, který vyplnil Ramiro Manuel Godoy,
když jeho sestru Renatu před porodem přijímali do nemocnice.
Tady podepsal vstupní formulář.
- Kam tím vším míříš? - Nespěchej.
Je to teprve začátek.
Následně jsem partnerku poprosila, aby mi poslala Ramirovu fotku,
ale nemohla žádnou najít.
Usilovně se snažila a vypátrala…
tohle.
Ramiro býval číšník.
Kdes to našla?
Partnerka prošla všechna centra jógy ve městě
a sociální sítě přece nelžou, že?
To ale není všechno.
Olivia za sebou nakonec nechala spoustu stop.
Našla jsem u ní v kajutě několik úmrtních listů,
mimo jiné i mojí neteře Elisy.
Ale vydali ho sedm let před její skutečnou smrtí.
Když Elisa před pěti lety zemřela,
otiskli její fotku ve všech novinách.
Naram měl za to, že neteř zemřela už dávno,
ale fotka nelhala.
Údajná dcera Carlose a Olivie jako by sestře z oka vypadla.
Narame…
najednou jsi zjistil, že je neteř naživu i po smrti.
Těžko ses s tím asi vyrovnával.
V podobných situacích se upneme na cokoliv.
A Naram chtěl spravedlnost. Chtěl se pomstít.
Chtěl pochopit, jak mohla Olivia jeho neteř adoptovat,
když údajně zemřela při porodu.
Ale jak se měl k Olivii dostat?
Jak měl oslovit někoho z nejvyšších kruhů?
Poznal jsi ale ženu na obálce časopisu vedle zarmoucené matky.
Na scénu přišla Sonia.
Když se začal pídit po jejich vztahu,
nečekaně odhalil minulost plnou zrady a nenávisti.
Myslel, že našel nejrychlejší řešení,
ale musel si vykonstruovat zbrusu novou osobnost.
Naučil se jógu a vymyslel si cestu do Indie,
kterou si ani nemohl dovolit.
Zjistil si všechno o neshodách mezi Olivií a Soniou.
Jak říkám, na sítích člověk najde všechno.
A získal práci, která ho konečně přivedla…
k Sonie.
Tak to ale nebylo.
Narama jsem nejdřív neměla ráda.
Přeháněl to.
Když mu došlo, že mě nesvede,
šel na to jinak.
Hodně se lepšíš.
Sonio, chci se tě na něco zeptat.
Jak moc nenávidíš Olivii?
Přišel za mnou s plánem, jak Olivii zničit.
Přišel mi geniální a hned jsem souhlasila.
Navštívili jsme Olivii
a vyhrožovali jsme jí, že všechno vyjde na světlo.
Ale nedopadlo to tak, jak jsme čekali.
Uvědomil jsem si, že Olivia věřila, že adoptovala sirotka.
Byla to pro ni běžná adopce.
Nemohl jsem jí to vyčítat.
Slíbila nám, že zjistí pravdu a poví nám ji.
Proto jsme přijeli.
A věříme, že je za tím víc, než se zdá.
Určitě nám to chtěla říct.
Jak víš, že jsem nebyl v Indii?
V Indii se levá ruka používá jedině pro intimní hygienu.
Nikdo jí nejí.
Ani leváci.
Ale to není všechno. Spojitostí je víc.
Jsem si skoro jistá, že u porodu Naramovy sestry byla jedna moc milá paní,
která kulhá.
Tu si nepamatuju.
Cary.
Děkuju.
Včera mě hrozně rozbolela hlava,
a tak jsem paní Cristinu poprosil o prášek na bolest.
Navrhl jsem, že pro něj zajdeme k ní do pokoje.
Dali jsme se do řeči.
Povyprávěl jsem jí o showbyznysu,
o seriálech, telenovelách a filmech, ve kterých jsem byl.
Vy jste hrála v Kabaretu?
Několikrát jsem dělala záskok, ale…
Paní Cristino, to jste mi nikdy neřekla.
Vám to tam ale sluší.
- Děkuju. - Vypadáte jako María Félix.
Ale prosím vás.
Najednou jsem jí řekl, že se mi motá hlava a musím si lehnout.
Byla moc milá a laskavá a nechala mě si u ní odpočinout.
Ve skutečnosti jsem ale měl v plánu něco jiného.
Díky Caryho divadelním dovednostem jsme našli poslední dílek skládačky.
A díky našemu objevu jsme si uvědomili,
že byla paní Cristina vlastně u porodu.
Je mi to moc líto.
- Jen klid. - Položte tu zbraň.
Nenamáhejte se.
Ráno jsem z nich vytáhla náboje.
Vzhledem k tomu, že jste zaváněla střelným prachem a mýdlem Maja
a Cary našel vaši průkazku, se dá usoudit,
že jste jako sociální pracovnice v Muñizově nadaci pečovala…
o svobodné matky.
Dejte mi ji a nehýbejte se.
Budu vás muset zatknout.
Začala jsem ji podezřívat,
když jsem zaslechla její rozhovor s Carlosem.
Rozhovor, který mě nesmírně zaujal.
Volali z nemocnice, že přijde brzy.
Za každou cenu tam musíme. Guzmán na dítě nehodlá čekat.
Jeho žena nic netuší.
Clara Guzmánová je žena, která se může chlubit skoro vším,
jen ne plodností.
Jak se cítíte?
Vydrž chvilku.
Když jsem zjistila, kdo je Naram,
všechno do sebe zapadlo.
Protože Carlos nejen vlastní jednu z největších sítí nemocnic,
ale vybudoval si navíc impérium
jako osvědčený gynekolog nejvýznamnějších žen v Mexiku.
Měli dokonalý plán.
Paní Cristina se starala o svobodné matky, u kterých si získala důvěru.
Jen ona jim mohla oznámit nejhorší novinu v životě.
Carlos mezitím zařizoval předání dětí klientům.
Nejmocnějším rodinám, které za ně daly celé jmění.
Ale v tomhle případě nešlo o klientku…
ale o Olivii.
Proč to dělali?
Šéfe. Kapitáne.
Sešli jsme se a jen si nezávazně povídáme.
A hosti se mi dobrovolně rozhodli…
- Sklapni. - Ano, kapitáne.
To je hezký, ale kdo nás chtěl zabít? Kdo po nás střílel?
Zabít?
Snažili se vás zabít?
- Ano… - Co se tady děje, poručíku?
- Kapitáne, můžete na chvilku? - Prosím!
Tak co?
Někdo střílel. Nedělejte kvůli tomu poprask.
Paní Agatha pracuje na tom, aby všichni přiznali, co se vlastně stalo.
Nakonec to všechno souviselo s obětí.
Došli jsme k tomu závěru i bez papírování.
Jen abyste věděl.
Prozradili byste mi laskavě,
kdo tady střílel?
- Můžu? - Prosím.
Naše pozvání zjevně mělo svůj důvod.
Ale paní Cristinou nejvíc otřásla Naramova návštěva.
Očividně tě poznala a rozhodla se tě zabít, aby se ochránila.
Paní Cristina přece jen vilu zná nejlíp ze všech.
„Paní Cristina vás mezitím zavede do pokojů.“
Rozhodla jsem se zjistit,
kam vede tunel z pokoje Narama a Sonii.
Kde jsem asi skončila?
Proto tak trvala na tom, aby v pokoji byli Naram a Sonia.
To je všechno moc zajímavý.
Ale máš důkazy o těch hloupostech, co nám vykládáš, holka?
Víceméně.
Vydržíte chvilku?
Hned budu zpátky.
Jak se vede? Nenaložili vám moc…
Sklapni.
Možná sis nevšiml, ale dost jsi mě vytočil.
Mám to. Můžeme, kapitáne.
Potřebuju jen minutku pozornosti.
Už víte, kdo si případ vezme na starost?
Prosím, na všechno přijde čas.
Je to něco, co používám při vyšetřování pro podcast.
Když mě paní Cristina přestěhovala,
vrátila jsem se pro věci do pokoje Narama a Sonii.
Nechala jsem tam tohle pero.
Myslíš, že nám chce říct novinu?
- Už je to dlouho, že? - Jo.
- Něco zvláštního? - To asi ne.
Vždycky chce strhnout pozornost.
Na chodbě jsem nastražila špionážní hodiny.
Podíváme se na záznam, kapitáne?
Jen připomínám, že nemá žádnou právní hodnotu.
Tak jo.
To je chodba.
Carlos se na plánu zjevně podílel,
ale protože je na střílení moc zbabělec,
odvedl místo toho pozornost.
Nedali byste si kafe?
Jo, to bych rád.
Jdeme?
Jdeme.
A tohle…
je jejich pokoj. Tady pokládám kameru.
Není tam nic intimního. Ale za vpád se omlouvám.
Tady to trošku přetočím dopředu.
Už.
K výstřelu došlo přesně v tu chvíli.
Uvidíme teď paní Cristinu, která vyleze ze skříně a vystřelí.
Dobře. Už jde.
Leze ze skříně.
Střílí poprvé, ale mine.
- No hele. - Pak střílí podruhé.
A ještě potřetí, ale naštěstí zase mine.
Kdo by to tušil?
Mohl to být kdokoliv.
Ano, kdokoliv, kdo ve stresu vytáhne růženec.
Hele.
Přiblížíme si to a stopneme to.
Je tam.
Nebo kdokoliv, kdo voní po střelném prachu a mýdle Maja.
Nebo kdokoliv, kdo má špatnou mušku,
protože se jí třesou ruce kvůli lékům, co bere.
Klesá mi tlak.
Pojďte. Posaďte se.
Podívám se na vás. Dýchejte.
Nedovolím, aby se jí něco stalo. Ať si odpočine.
Je mi ukradený, jestli mě chcete zastavit.
Jsem doktor a můžu vás nahlásit za zneužití moci.
Zaveďte ji do pokoje. Jen připomínám,
že jsme dům obklíčili. Nezkoušejte žádnou pitomost.
- Pomůžu ti. - Pusť ji, ty tupče.
Prosím.
Nemůžu tomu uvěřit.
Abych si to ujasnil,
chcete tím říct, že spolu zabili Olivii?
Ne.
Mám teorii, že se Olivia zabila sama.
Umírala na rakovinu.
Viděla jsem, že nosí paruku,
ale nic jsem neřekla, abych jí neublížila.
Že, Figue?
Byla na tom dost špatně.
Nádor se objevil v plicích
a rozšířil se do zad. Trpěla nesnesitelnou bolestí.
Podával jsem jí čím dál silnější analgetika.
Poprosila mě, abych ji potají doprovázel na chemoterapii.
Carlos si toho ani nevšiml. Odcizili se.
Něco ale pořád moc nechápu.
Když o Carlosovi a paní Cristině věděla,
proč je neudala na policii?
Není to jen tak.
Carlos má velkou moc i vlivné konexe a udání by jednoduše ututlal.
Ale sestra to zahrála moc chytře. Všechno si naplánovala.
Pověřila kapitána, aby doplul na určité místo
a vyvolal problém u policie,
a my jsme tady tím pádem uvízli a získali čas.
Aby Carlos nemohl předat dítě Claře Guzmánové.
Olivia nechtěla, abychom se dívali, jak pomalu umírá,
a tak se rozhodla, jak a kdy se rozloučí.
Udělala to tak, jak to měla ráda.
Hrou, která navíc něco vyřešila. Naplánovala ji do posledního detailu.
Promiňte.
Třeba nás odřízla od signálu.
Kvůli výbuchu antény, který někdo způsobil.
Že, Gustavo?
Paní Olivia na mě byla moc hodná.
Udělal bych pro ni cokoliv.
Dobře? V tom případě rozběhneme plán.
Carlos panu Gustavovi slíbil transplantaci rohovky.
Ke které nedošlo.
Vaše sestra jeho slib dodržela.
A zařídila mi transplantaci.
Proto jsem jí rád pomohl splnit poslední vůli.
Takže není napůl slepej.
Nakonec si nemůžeme být úplně jistí, co se Olivii stalo,
ale víme, že nejdůležitější je poselství květin.
Láska, spravedlnost, odpuštění, svoboda.
Láska k dceři,
která vedla k vykonání spravedlnosti,
aby nikdo nemusel prožít to, co ty.
Dočkala by se od tebe odpuštění, aby se mohla svobodně rozloučit.
Věděla, že Carlosovy špinavé obchody odhalí jen ti, kdo ji mají rádi.
Poručíku, spoutej tady pána za nedovolené nakládání s výbušninami
a narušení komunikačních kanálů.
Ne, není to jeho vina. Jenom pomáhal mojí sestře.
Ať vás nezatknu za maření spravedlnosti.
- Měl byste zatknout Cristinu a Carlose. - Dojde i na ně.
- Ale pospěšte si. Utíkají pryč. Hele. - Co?
Dělej. Běž po nich, sakra. Pohni!
Cos vyvedl?
Rozkázal jste mi, abych ho spoutal. Tak jsem to udělal.
Spoutal jsem ho, jak jste říkal.
Nevím, jestli se tam dostanou.
- Na svůj věk utíkají rychle. - Vidíš?
Teda. Beru to zpátky.
- Promiňte. - Zavolej na stanici, že prchají na lodi.
Ten parchant ji tam nechal.
- Pardon, že ruším… - Snaží se utéct!
- Měli bychom po nich jít, ne? - A aspoň pomoct té paní.
- Chudák už je stará. - Promiňte!
Paní Olivia chtěla, abych nastražil další bombu.
Bála se, že se nám Cristina a Carlos pokusí ublížit a utéct.
Chtěla se ujistit, že se nedostanou moc daleko.
Už startuje.
Ve strojovně je výbušnina,
ale jachta teď patří paní Agatě a nevím, jak se k tomu postaví.
- Běžte na to. - Doprovoď ho. No tak!
- Pouta už jsem si sundal. - Jsi si jistá? Ta jachta je parádní.
Jsou s ní jen problémy.
Můžeme, kapitáne?
Je to neobvyklý případ, ale musíme jim zabránit v útěku.
Jen do toho.
- Prosím. - Paní Agatho.
Narame.
Ujmeš se toho?
Jsi si jistá?
Dobře, tak…
namasté.
Můžeme?
Tři,
dva,
jedna…
Skáče přes palubu?
Zmetek jeden hnusnej.
Možná se to teď úplně nehodí,
ale kdo má klíče od baráku?
Od baráku?
Víš, co je na tom nejsmutnější?
Nikdy jsem ji nepřestal milovat.
- Tak proč jsi jí lhal? - Nevím.
Možná jsi toho nevypátrala dost.
Juliáne! Jdeme.
Moc ti děkuju.
Já děkuju, že jsi mojí sestře se vším pomohl.
- Uvidíme se u podcastu. - Jasně.
Jdeme.
Měj se, sestři.
Ani nevíš, jak moc tě mám ráda.
„VÍŠ, ŽE TĚ MÁM RÁDA“
Renato, sestřičko.
Seznam se se svojí dcerou Elisou.
Navěky budete spolu.
NIKDY NA TEBE NEZAPOMENEME
Díky.
Nevím jak vy, ale čekají mě na natáčení.
Musím běžet. Jdeme.
V čem hraješ? V telenovele?
Ne, v telenovele ne. Ve filmu.
Bože…
V životě jsem natočil jedinou telenovelu a…
Vrátíš se teď do města?
Ještě mi zbývá v sestřině případu vyřešit poslední záhadu.
Kdo to je?
Iris, Figue. Figue, Iris.
Je moje partnerka.
Podařilo se jí získat výsledky sestřiny pitvy.
Píše se v nich,
že Olivia měla po smrti vysokou koncentraci morfinu v krvi.
Morfinu, který jí dal…
někdo na jachtě.
Máš pěknou zásobu.
I morfin.
Olivia si libovala v tajemstvích.
Zvlášť v těch cizích.
Když jsem ji poznal, pracoval jsem pro Carlose.
Byl jsem nejmladší chirurg v zemi.
Ale jednou jsem byl na párty
a zavolali mi z nemocnice kvůli urgentnímu císařskému řezu.
Neměl jsem to dělat.
Ta žena zemřela při rutinní operaci.
Zdrtilo mě to a… šel jsem za Carlosem.
Chtěl mě umlčet penězi.
Říkal, že přijde o miliony, když to vyjde najevo.
Bylo to k nevíře.
Carlose jsem obdivoval ze všech nejvíc.
Olivia mě přesvědčila, abych ty peníze dal na dobrou věc
a otevřel si kliniku, kde bych ženám pomáhal.
Nevěděl jsem, že mě nakonec požádá o něco na oplátku.
Když mi prozradila plán…
říkal jsem jí, že bude nejjednodušší Carlose udat.
Že spoustu věcí prostě nedokáže ovlivnit.
Nebyla zvyklá, že by s ní někdo nesouhlasil.
Ale dál mě prosila, abych jí s plánem pomohl.
Díky morfinu se uvolnila a necítila bolest.
Ale to nejtěžší bylo na ní.
Aby všechny přesvědčila o vraždě.
Tak si to přeju a basta.
Cary měl pravdu. Mluvila s někým.
Když ten pád přežiješ…
Byla se mnou.
Dobře.
Děkuju.
Jen doufám, že morfin zabral.
Dělal jsem to ze soucitu.
Nahlásíš mě?
Měla bych, že?
Ochotně přijmu následky.
Už jsem se s tím smířila, protože vím, kdo ve skutečnosti sestru zabil.
A co bylo její poslední přání.
Nemusíš se bát. Olivia si koneckonců vždycky dělala, co chtěla.
Ještě bys měla vědět, že máme vlastní panství.
- Co? - Zvu tě.
Ty jo.
Překlad titulků: Hana Mišove