Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mehet?
Egy pillanat!
Indítsd!
Khm.
Üdv mindenkinek a kedvenc podcastünkből! Megoldatlan bűntények.
Messze van a mikrofon.
A mai műsorban egy új kalandra invitálunk. Mint minden héten, most is egy
újabb rejtély mélyére ásunk,
Amit viszont csak akkor tudunk megfejteni, ha elegendő figyelmet
szentelünk a részleteknek.
Készen álltok a következő lebilincselő történetre?
És hogy a szereplők helyére lépjetek, majd felfedjétek titkaikat?
Az igazság folyamatosan alakul és változik
Ezért csak akkor tudjuk leleplezni, ha közelről figyeljük meg. És ha nyitva
tartjuk a szemünket.
A rejtély a mindennapi életünk része, észre sem vesszük a nyomokat. Velünk
azonban kifejlesztheted a hatodik érzékedet, hogy a nyomokat felismerd, majd
a rejtélyt meg is fejtsd.
Minden megváltozik. De most hagyd, hogy még egyszer meglepődj. De ne feledd!
Figyelj meg minden részletet!
Fejtsük meg a rejtélyt a Megol…
Megyek.
Á! Jó napot! Csomag jött Agatha Hernándeznek.
Jó napot!
Agatha, neked jött!
Itt írja alá!
-Kész vagyunk, köszönöm! -Viszlát!
Ki volt az?
Nem tudom. Egy futár.
Tcö!
Mi ez?
MEGHÍVÁS GYILKOSSÁGRA
LOS CABOS, MEXIKÓ
-Szia, szívem! -Szia! Gondolom, már megérkeztél.
-Igen, jól gondolod. Igen, minden. -És minden oké?
Végre találkozhatsz a nővéreddel.
Nem biztos, hogy jól tettem, hogy idejövök.
Nem lesz gond, ámore. Biztos okkal hívott a tesód.
Vagyis a féltesód. Hihetetlen, hogy ennyi idő telt el azóta, hogy utoljára
-találkoztatok. -Igen, épp ez hozza
rám a legnagyobb frászt.
Ha bármire szükséged van, én itt vagyok, ugye tudod? Egy csapat vagyunk.
Remélem, nem lesz szükség a segítségedre.
Meglátjuk. A toll és óra azért legyen készenlétben!
Köszönöm!
Agatha!
-Szia, Carlos! -Hm.
Örülök, hogy eljöttél. Rég nem láttunk.
-Öt éve. Tudod, a… -Hm.
A temetés óta. Igen.
-Akkor üdv a testvéred legújabb játékában! -Akkor én indulnék is vissza.
Tudsz valami konkrétumot?
Azt hittem, csak minket riasztott, de úgy tűnik, nem mi vagyunk az egyetlenek.
Tudom, hogy házasságunk a legrosszabb döntésed volt. Csak egy utolsó éjszakát
kérek tőled. Ezt úgy érti, hogy…?
Ugyan! A nővéreddel hosszú évek óta nem töltöttünk együtt éjszakát.
Ez itt az utolsó kocsi virág.
Lecserélik a virágokat?
Elnézést, ezt muszáj felvennem, a kórházból hívnak. Te addig menj csak be!
Pakolj ki! Halló, igen? Elnézést, itt vagyok.
Igen, ne aggódjon, minden el lesz intézve.
Halkabban, mert meghallják.
De hogy érted, hogy előrehozták?
Ahogy mondom. Azzal hívtak a kórházból, hogy ez most korábban érkezik.
Hiába vagy ideges, te is tudod, hogy működik.
De valakinek el kell mennie.
De Oliviát nem hagyhatjuk még egyedül.
Doña Cristina! Jó napot! Hogy van?
Mi volt ez?
Megyek, megnézem, mi történt.
A fenébe is!
Minden oké?
Igen, igen, minden. Csak levertem ezt a… század… közepi totemet.
A nővéred már mesélt rólad.
A híres podcastedet is hallgatom.
Tényleg?
Olivia mindenkinek veled henceg.
Szuper.
Pedro Figueroa. Hívj Figue-nek!
Nekem nyolc.
Örvendek!
-Tudom, igen, tudom. -Most, hogy ismerjük egymást, te
tudod, hogy mit csinálunk mi itt?
-Értsd meg, hogy nem tudok most hazamenni. -A meghívó kissé rejtélyesnek tűnt.
Szerintem mind ugyanerre vagyunk kíváncsiak.
Azért fizetlek, hogy ezt elintézd. Ezt egyszerűen nem hiszem el! Hogy lehetsz
ennyire értetlen?
Igen, tudom, mi van a szerződésemben. A tiédben viszont az áll, hogy intézed a
dolgaimat. Akkor mire vársz, te hígagyú?
Most! Nem érdekel, de oldd meg!
Nem. Nem mindegy neked, hol vagyok, idióta?
Öhm, igen, később hívlak. Szia!
Öh, nem. Intézd el nekem! Pá!
-Agi! -Minden oké?
Szia!
Minden, csak küzdök az idiótákkal, tudod…
-Ja. -Mindegy, nem is
részletezem, mert kiborulok.
A fenébe, nem láttalak, mióta…
Mióta elhagyott a nővéred.
Nem. Azt akartam mondani, hogy az utolsó sorozatod óta.
Tévésori? Azokat már hanyagolom egy ideje.
Hogy?
Á! Bocsi, nem tudtam.
Nem gond.
Láttalak a podcastben. Vagyis hallottalak.
-Igen? -Fejtegeted a kis titkokat, rejtélyeket.
Igen, igen. Bűntényeket, amiket nem tártak fel.
Igazi kis celeb lettél. A nővérkéd folyamatosan küldözgeti a chateket.
Állandóan tolja, hogy hallgassuk meg, és meg is hallgatjuk.
Igen?
Igen. Amúgy te láttad már?
Nem. Te igen?
Nem.
De szerintem mindenki a koktélfogadáson van.
De ki?
Tudod.
Különös egy meghívó ez. Menjünk, gyere!
Te is tudod, mivel jár a népszerűség, nem könnyű élet ez. Megjelenni itt, megjelenni
ott, talpig fessben, puccparádéban.
Köszönöm!
A jógában a legfontosabb a fitt étrend. Nem igaz, doktor?
-Nos, a jó étrend alapvető része a… -És az alvás. A pihenés
is kulcsfontosságú. Igaz?
-Igen. Alvás nélkül a szervezet nem tud… -Igazam van, édesem?
Igen, bébi. Az alvás fontos, de ezen felül… az álmok is.
Hmmm.
Te mindig olyan szépeket mondasz.
Igen, valójában a pihenés az, ami segíti a regenerálódást.
Cary!
-Hát te is itt vagy? -Még szép!
Nézd, szívem! Ő Cary, a színész, akiről meséltem! Ő Naraam, a vőlegényem.
Hihetetlen, hogy te is kaptál meghívót!
Üdv mindenkinek, aki beszállt Olivia újabb játékába.
Figue! Örülök, hogy itt vagy!
Hogy megy a szanatórium?
Klinika. Jól.
És kösz a kérdést.
A mindig gyönyörű Sonia!
-Hm. -És te vagy a jógamester, igaz?
Don Carlos!
Öh, doña Cristina Olivia üzenetét szeretné most felolvasni nektek.
Isten hozott mindenkit a Villa Elisában! Már nagyon vártam ezt a találkozást. Nem
fogjátok megbánni, hogy eljöttetek. Vacsoránál találkozunk a jachton, ami az
exférjem utolsó ajándéka volt.
Hoppá. Megelőzött.
Lehet, hogy váratlanul ért titeket a hír, de ne aggódjatok! Mint tudjátok, ez már
nem az első válásom.
Alkonyatkor találkozunk a jachton. Hozzatok pizsamát, mert a fedélzeten
alszunk. Doña Cristina addig mindenkinek megmutatja a szobáját.
Doña Cristina, én már elfoglaltam a villa egyik szobáját.
Á, emiatt ne aggódjon, señorita Agatha! Gustavo majd segít átvinni a holmiját.
Mehetünk?
Jöjjön, Gustavo! Kellene a segítsége.
Azt mondta, hogy Villa Elisa.
Nem Villa Muñiz volt a neve?
Úgy tűnik, átnevezhették.
Elisa Carlos és Olivia örökbefogadott lánya volt. Így őrizhetik az emlékét.
Hm, szegénykém! Elisa öt éve halt meg egy autóbalesetben. Akkor láttam Oliviát
utoljára. A temetésen.
Elnézést, doña Cristina!
-Visszamegyünk? -Hol van Elisa?
-Igen, túl nagy most a hőség. -Jöjjön! Megmutatom a sírját.
Pedig a napfény energiával tölt fel.
Drága kishúgom! Hiányzol.
Olyan üres a ház Elisa nélkül!
És Olivia?
Vele még nem találkoztunk.
Furcsa ez az egész meghívás.
Mindegy. Ha előkerül, vedd fel a tollal vagy a szemüveggel, és küldd át színes
HD-ben! Esetleg.
Persze. Ezt felejtsd el, ez nem fog menni.
Azért megpróbálhatnád. Nem maradnék le a lényegről.
Mindent elmesélek, nyugi!
Bocs, mennem kell, hívlak majd.
Menj csak!
-Csáó! -És ésszel!
Alma és tea uzsonnára, ha megéhezett volna.
Köszönöm!
Örülök, hogy itt van.
Nagyon hiányzott már asszonyomnak.
Ő új még itt, igaz?
Félig új és félig vak.
Carlos a kórházban ismerte meg, és munkát adott neki.
Várjon, hiányzik az egyik bőröndöm. Maradt még néhány holmim a…
Meg sem érkezett, és már elhagy valamit.
Bocsánat, Agatha vagyok. Itt hagytam a…
Pontosan.
Elnézést, csak…
A test azt mondja a tudatodnak, hogy a fájdalom fájni akar.
Igen, csodálatos.
Vajon azért hívott ide minket, mert közölni akar valamit?
Elég rég itt vagyunk már, nem?
Igen. Nagy bejelentés lesz?
Nem hinném.
Ezzel is csak fel akarja hívni magára a figyelmet.
Ezen azért még dolgozhat.
Sss! Halkabban, még meghall minket valaki. Koncentrálj!
Nem, nem tudok most visszautazni. Sőt, az a helyzet, hogy szerintem itt térerőm se
lesz. Mondd meg nekik, hogy ha Emmyt akarnak nyerni, akkor várjanak.
-Nem, nem, nem. Odanézz! Micsoda kilátás! -Igen, egészen varázslatos.
Csinos ez a ruha!
A nővéremé.
Remekül áll.
-Jöjjenek! Hölgyem? Ugorjon! -Igen.
-Hű, de szép hajó! Á, hogy vagy, Carlos? -Nos, mindenki itt van? Hm?
-Ez a nő Olivia húga. -Nem is hasonlítanak.
Mindjárt kiderül, miért vagyunk itt.
Szervusztok, kedveseim!
Szervusz!
Nahát! Nem számítottam ekkora eleganciára!
Elit társaság. Hm.
Ennyi szépség egy helyen megérdemel egy koccintást. Akkor rátok!
Köszönöm, hogy habozás nélkül elfogadtátok a meghívást.
Proszit!
Mind fontos szerepet játszottatok életem sorsfordító pillanataiban. Ezért ma este
végre megtudjátok, mi a célom veletek. Csin-csin!
Azt hiszem, rajtam a sor, hogy mondjak néhány szót. Öh, sosem gondoltam, hogy…
-Óvatosan! -Szörnyen sajnálom, uram.
Nincs semmi baj. -Ugyan, hagyd csak! Állj fel! Néhány pohár mindössze. Carlos,
kérlek! -Elnézést!
Még pincérnek se vagy jó!
Semmi gond.
Carlos drágám! Lehet, hogy a kristálypoharat nem én veszem, de legalább
betartom a szavam. Higgadj le!
Kemény szavak.
-Néhány pohár? Mintha te vetted volna! -Gyere, Gustavo, van még elég dolgunk.
Nem vágta meg magát?
-Jól vagyok. -Semmi baj.
Kapitány! Esbuf!
Igen, uram?
-Semmi gond. -Igyunk!
Egészségünkre!
A legutóbbi forgatásról is vannak jó sztorijaim.
Nem tudom, olyan fura ez a nő.
-Mit érzel, amikor meghalsz, például? -Szörnyű érzés.
Jó estét! Bemutatnám nektek egy kedves barátomat, ő Wallace Docks, a híres séf,
aki csak azért utazott ide Los Angelesből, hogy elkápráztasson minket
ezen a különleges estén.
És elég borsos az ára.
-Pár quesadillát én is összedobok. -Remek házigazda vagy!
Az ágyban is ilyen volt.
Koccintsunk! Csin-csin!
Mesélj még, Cary!
Estamisvaski mestert idézve, a művészetet szeresd magadban, és ne
fordítva. Vagy ahogy Shakespeare mondta, mindannyian…
Shakespeare? Mit mondott Shakespeare?
-Na? -Nos?
Szót kérnék.
Ezt elvinném.
Úgy érzem, elérkezett a pillanat, hogy megtudjátok, miért gyűltünk ma itt össze.
Hm?
Mind tapasztalt emberek vagytok. Sokat megéltetek már. Igaz, hugicám? Csak semmi
videó.
Azért hívtalak meg titeket, mert meglepetéssel készültem.
Amit sohasem fogtok elfelejteni.
Remélem, élvezni fogjátok. Ezt azért is hangsúlyoznám, mert valójában sosem lehet
tudni, meddig élünk.
És sajnos a ma esti összejövetel után egyvalaki már nem tér vissza a
szárazföldre.
Körülöttünk nyílt tenger van. Aminek akár még jelentősége is lehet.
Persze ez is… ez is egy újabb játék, igaz? Ezért hívtál ide minket.
Nem.
Ez itt most a valóság, Cary.
Itt mindenkinek több indoka is van arra, hogy kioltsa a mellette ülő életét.
Csak azt nem tudjuk, hogy ki az, aki hajlandó is ezt véghez vinni.
Például Elisa halálával a húgom maradt az egyetlen örökösöm.
Ami valakinek biztos szemet szúrna.
Ha meghalok, ő lesz a leggazdagabb ennél az asztalnál.
Mi ez a nagy hallgatás, Carlos?
Messzire mész.
Nem hinném. Nem lenne egyszerű csak átlökni a korláton? Én a helyedben kulcsra
zárnám a kabinomat, hugi.
És ilyen mély gyűlöletet még senki nem érzett irántam, mint te, drága Sonia.
Emlékszem az estére, amikor Carlos először meglátott.
Képtelen voltál megemészteni, hogy a párod és a parfümöd első számú befektetője
vonzódik az üzlettársadhoz.
Dúlt benned a düh!
Carlos szabad lett, te meg nézd, hova süllyedtél!
Ne merészeld!
Vagy? Mi lesz?
Megölsz?
És te, Naram?
Szereted Soniát annyira, hogy képes lennél megölni azt az embert, aki a
legnagyobb fájdalmat okozta neki? Mert ő azt mondja, te vagy élete nagy szerelme.
Cary! Szerelmem! Régi nagy szerelmem!
Annyi tévéfilm! Annyi megvalósult álom! De minek?
Az egyik forgatáson elsütsz egy fegyvert, ami töltve van, és tönkreteszed
a karrieredet.
És most? Miből tervezed visszafizetni Carlosnak azt a pénzt, amit ügyvédekre
költöttél?
Azóta is tartozol neki. Ma este viszont könnyen lerendezhetnéd, nem gondolod?
Hah?
Egy újabb problémát húzhatnál ki a listádról.
Figue? Szia!
Te mit keresel itt?
Tudtátok, hogy Figue sokáig Carlos egyik kórházában dolgozott?
Nem? Ez most új? És tudjátok, miért jött el?
Én tudom. Én vagyok az egyetlen, aki tudja az okát. Igaz?
Képzeld, Carlos még mindig nem rendezte az ügyet. És a pénz, amit adott,
nem garantálja, hogy örökre hallgass.
Olivia, elég!
Ez csak Figue-re és rám tartozik.
Te inkább hallgass, Carlos! A pénz mindig is fontosabb volt, mint az orvoslás. Vagy
mint a családod. Vagy mint én. Vagy a lányod.
Ez most már nem vicces.
Pedig élvezni fogod, hidd el!
Hagyd abba!
És ha azt hiszitek, hogy ez egy játék, akkor tévedtek.
Remélem, ma éjszaka mind rájöttök, kitől kérjetek bocsánatot és kitől búcsúzzatok
el. Én már tudom.
És nektek is ezt kívánom.
Köszönöm!
Kösz, hogy eljöttetek!
Jó éjszakát!
Oli!
Most álmodom vagy ez a valóság?
-Nem is tudom, mit mondjak, mi ütött belé? -Mi baja van?
-Megbántottuk valamivel? -Nem is értem.
Csak néha dohányzom.
Lenyugtatja az idegeimet.
Mindig ugyanezt mondod.
Igen? Milyen jó a memóriád!
Bocs a nagymonológért. És ha megbántottalak.
Elmagyarázod, mi ez az egész?
Lelőném a poént.
Na jó. Gyere, ülj le mellém!
Zárd be az ajtót!
Bár tudnál most olvasni a gondolataimban!
Sosem értettem, miért fáj neked annyira Elisa halála.
Felajánlottam, hogy segítek. De nem hagytad.
Tudom. Tudom.
Részben ezért is vagy most itt.
Ezzel mire célzol?
Okos nő vagy te. Magadtól is rájössz.
Semmit nem tudok.
De most az a fontos, hogy újra találkoztunk, és…
Együtt vagyunk.
Hogy milyen irigy voltam rád, amikor Mexikóba költöztem és megismertelek!
Én a föld felett jártam! Mindig is vágytam rá, hogy legyen egy nővérem.
Csak néha dohányzom. Lenyugtatja az idegeimet.
Mit akarsz?
Mit csinálsz?
Rajzolok.
Gyere!
Szereted a virágokat?
Tessék! Ezt neked rajzoltam.
Szeretlek, ne feledd!
Én is téged.
Szerettem volna melletted lenni, miután Elisa… Őszintén.
Sosem tudhatod, mikor jön másnak jókor a segítség.
Figyelj!
Kérhetek egy szálat?
Akár többet is.
IRIS: MINDEN RENDBEN, SZÍVEM?
Mindössze egy millió! Az olyan sok?
Az összeg nem lényeg. De mi hasznom lesz ebből az egészből?
Igen!
Hogy mi hasznod?
Hogy részese lehetsz valami nagy dolognak. Mint amilyen a parfümöm. Amúgy
is megígérted. Még azelőtt, hogy megismerted Oliviát.
De, Sonia!
Azóta megváltozott a helyzet. Nyugodj már bele!
Nem csak a helyzet változott meg azóta. Nem igaz?
Ki bujkál ott?
Hahó!
Én csak… Hány óra van? Elszundíthattam. Hihetetlen. Öhm.
Jó éjszakát!
Mi történt?
Mi volt ez?
Segítség! Ááá! Agatha!
Mi az?
Ne, ne, csak ezt ne!
Mi történt?
Jaj, ne!
Aah!
Nyugalom! Mély levegő, sóhajtsatok!
Olivia!
Hallasz?
Mi történt?
Lezuhant.
Mi az, hogy lezuhant?
Vagy lelökték.
Ki lökte volna le?
Kitört a nyaka.
Megpróbálhatom újraéleszteni, de…
Már nincs mit tenni.
Jaj, ne!
Kapitány! Értesítse a rendőrséget!
De melyiket értesítsem?
Hogyhogy melyiket?
Kint vagyunk a nyílt tengeren Los Cabos és Mazatlán között. Melyiket hívjam?
Hűvös van.
Lassan megérkezünk.
Mi volt ez?
Felrobbant egy antenna?
Itt a központ, hallgatlak. Tájékoztassatok a fejleményekről.
Egy pillanat, ezt is jegyzőkönyvbe vesszük. Mikor érkezett?
Tegnap szálltam csak hajóra.
Feltennék még néhány kérdést. Mi a foglalkozása?
Hivatásos séf vagyok.
Honnan érkezett?
Los Angelesből.
Mikor született?
-Öh, 1975. szeptember 27-én. -És hol?
San Franciscóban.
Értem. Honnan ismeri az elhunytat?
Fogadja őszinte részvétem!
Régóta ismerem, egy hajóúton ismerkedtünk meg és összebarátkoztunk.
Jaime Magallón parancsnok.
Alsó-Kalifornia, Államügyészség.
-És hogy került most a hajóra? -Muszáj megkérdeznem, hogy van
otthon telefonja? Mert itt nincs térerő.
Olivia megkért, hogy utazzak ide és a barátainak főzzek egy jó vacsorát.
Én nem itt lakom.
Felrobbant a rádiótorony. Máris hívjuk a szolgáltatót. Van egy nyilvános telefon a
-Tlacuache fogadóban, az országút mellett. -Várni kell a határozatra,
-addig mi sem tudunk utasítást adni. -A parancsnok jöjjön
-vissza, a többiek maradjanak ott. -Parancsnok!
Nekem most mennem kell, de itt az elérhetőségem, ha esetleg beszélni
szeretnének velem.
Sajnálom, de addig senkit nem engedhetek el, míg nem derül ki, melyik rendőrség
folytatja majd a nyomozást.
Ezt most tisztázzuk! Akkor önök nem is rendőrök?
De igen.
A probléma csak az, hogy az eset az óceán közepén történt Cabo San Lucas és Mazatlán
kikötője között.
Meg kell határozni, melyik őrshöz tartozik az ügy, szóval helyezze magát kényelembe!
Ahogy mondják, mintha otthon lenne.
Orvos vagyok, és a kórházban már várnak a betegeim.
Akkor gyorsan keressen egy helyettest!
Nem tudjuk, eltarthat egy darabig. Ismeritek az eljárást.
Úgy érzem, nem értett meg. Tudja, hogy én ki vagyok?
Az elhunyt hölgy férje, nem?
Don Carlos Muñiz, a híres Muñiz Kórház fősebésze.
Majd tájékoztatjuk a fejleményekről.
-Azért felírnám a telefonszámát. -Mi újság? Jól vagy?
Hogy a fenében lennék jól?
Akkor segítek. Írja ide, mennyit keres évente, és írjon a végére egy nullát. Hm?
Mhm.
-Egyet? -Egyet.
Rendben.
Khm.
Egy évi bérem.
A baj az, hogy egyelőre azt sem tudjuk, hová tartozik az ügy. Meg kell várnunk,
míg megjön a határozat. Addig nem tehetünk semmit. És nem is engedhetünk el senkit.
Pojáca.
Úgy érzem, nem értették meg, amit mondtam. Mosakodás, átöltözés, és bent
találkozunk a házban. Ha megengedik. Indulunk! Hadnagy?
Meg kell várnunk a határozatot.
Parancsnok? Elnézést!
Hány óra van most?
Várj meg! Hogy vagy?
Kicsit megviselnek a történtek.
-Igen, szörnyű látvány volt. -Nem is értem az egészet.
-Én sem. -Menjünk és meditáljunk egyet!
A legénység és a személyzet is tett vallomást?
Igen, parancsnok.
Helyes. A holttestet elszállítjuk La Pazba.
Amint megvan az ügyészségi határozat, visszajövök és önöket is kihallgatjuk.
Most mindenki vonuljon vissza a szobájába! Senki nem teheti ki a lábát a
-villából. -Jó, de ha éhes leszek,
például? Kimehetünk enni valamit?
Hogyhogy nem mehetünk ki?
A hadnagy majd intézkedik az ellátásukról. Igaz?
Ez elfogadhatatlan.
Legalább a kórházba hadd menjek be, hogy szóljak neki.
Ön is tudja, hogy nincs térerő, és máshogy nem tudom értesíteni őket.
Elnézést! Indulunk!
-Khm. -Ez most komoly? Nem engednek semmit?
-Csak ön után, asszonyom. -Muszáj ledőlnöm egy kicsit. Kimerültem.
Köszönöm!
-Köszönjük, hogy jött, hadnagy. -Én is.
Hm.
A nővérem előre szólt.
Azt mondta, valaki már nem száll le a jachtról.
Különös. Ez hogy lehet?
Összehívott minket, és azt mondta, valaki meg fogja próbálni, de azt hittük, csak
viccelődik.
Öh… a hangja.
Tessék?
Nem ön a Megoldatlan bűntények házigazdája?
Á!
Jól gondolom?
-Podcast. Az egy podcast, igen. -Á, igen.
Maga egy jó rendőr. Lebuktatott.
Mindig meghallgatom az őrsön. Remek műsor. Nagyon tetszik. Gratulálok!
-Köszönöm! -Nem iszunk meg egy jó kávét? Hm?
-Nos, én… Menjen! -Menjünk!
-Megyünk? Menjünk! -Igen.
Még most se tudom elhinni.
Nem. Épp most, amikor már azt hittem, túl van a depresszión.
Bocs a kérdésért, de miért volt depressziós?
Öt évvel ezelőtt a kislányunk egy autóbalesetben halt meg.
Nagyon sajnálom!
Miért váltatok el?
Az elején még próbáltam közeledni hozzá, de folyton falakba ütköztem.
Nagyon fájt.
Úgy éreztem, ez mégsem jelentheti az életem végét.
Soha nem akartam feladni. Segíteni akartam neki kilábalni ebből, de
zsákutcába futottam. Egy idő után úgy döntöttem, folytatom az életem.
Megismertem egy nőt Mexikóban, ami éket vert kettőnk közé.
Szemétláda!
Az, hogy talpra állítod, nem volt egy reális terv, valljuk be!
Ne ítélkezz! Te nem is voltál ott.
Te is megfeledkeztél róla.
Ez nem igaz.
Gőzöd sincs arról, hogy mit érzett. Hagyj ki ebből!
Nincs? Mikor köszöntötted utoljára a szülinapján?
Nincs.
Oliviával szoros volt a viszonyunk, még ha nem is beszéltünk
-sokat. -Micsoda testvéri szeretet!
-Kezdtünk közel kerülni egymáshoz. -Hogy ne felejtsen ki a végrendeletéből.
Tudod, hogy miért nem érdekel a mocskos pénzed?
Na miért?
Mert az nem ment meg a haláltól.
Hallotta, hadnagy? Ez itt egy fenyegetés volt.
Igen? Én fenyegetőzök? Hisz épp te fenyegettél meg engem. Hadnagy?
Pontosan.
Ez meg mi volt?
Ááá!
-Maradjanak itt! -Meg akartak ölni!
Segítség!
Á!
-Már megint? -Jól van, jól van, nyugi!
-Maradj így, ne mozdulj! -Mi történt? Mi volt ez?
Nézze!
-Meglőtték! Valaki meglőtte Naramot. -Ah…
Mi? Hogyan?
Gyere! Csinálj valamit!
Micsoda? Na de mégis ki?
Nem tudom.
Istenkém!
-Ah! -Jól van.
Láttál valamit?
-Nem látták, honnan lőnek? -Nem, nem. Annyit tudok,
hogy onnan jött. Jaj, de fáj.
Nincs nagy baj. Ezt lekezeljük.
-Nem is értem. -Ez egy… ez egy lőtt seb.
-Hogy lehet? -Nyugalom, mindjárt jobb lesz.
-Egy pillanat! Csak letörlöm. Csípni fog. -Ah, jó, jó, jó!
Beszív…
Kifúj…
Mi folyik itt?
-Úgy van. -Elég magas a puskapor-koncentráció.
Honnan tudod?
Nem érzed?
Innen jön.
Szappanillat.
Ön tudott erről az ajtóról?
A ház tele van átjárókkal.
Még én sem ismerek itt minden helyet. Jegyezze csak fel!
Igen. Señorita Agatha! Engedély nélkül nem mehet be senki!
Ne mozduljanak!
Nem érzek semmit.
-Mert nem csináltam semmit. -Ah, hah, huhhh.
Señorita?
Álljon meg!
Engedély nélkül nem tartózkodhatunk itt.
Hátha kinyílik.
Találtak már valamit?
Úgy tűnik, ez az ajtó beragadt.
-Hahó! Valakinek szüksége van segítségre? -Biztos? Lássuk!
Ajajajaj!
Nézzük csak!
Talán ezzel.
Így ni. Tiszta a levegő.
-Menjen! -Most?
Most.
Jó.
Minden oké itt?
Ez meg mi?
Melyik?
Te jó ég! Mi ez a sok krém itt? Ragad minden.
Ki kell derítenünk, hova vezet.
Señorita Agatha! Tisztáznunk kell valamit.
Itt most én vagyok a főnök. Bár tudom, hajtja a kíváncsiság.
A műsorból ismerem ennyire.
Tcö!
Podcast.
Épp felszabadult egy nyomozói állás a kapitányságon.
Én nem keresek munkát.
Magamnak gondoltam.
Á!
Ha megoldom az ügyet, a főnök felterjeszt a pozícióra.
És hogy jövök én ehhez?
Mint már mondtam, ön egy remek megfigyelő. Olyat is meglát, amit én nem.
Segíthetne nekem feltárni az ügyet.
Honnan tudja, hogy nem én öltem meg Oliviát?
Bízom a megérzéseimben.
És ha most csal?
Akkor is jobb, ha ezúttal itt marad a közelemben.
Rendben van. Segítek.
De ahhoz először ki kell hallgatnunk mindenkit.
Tcö!
Azt nehézkesnek látom. Maga nélkül meg főleg.
Maga?
Magallón.
Gondolja csak át! Ha most lefolytatja a kihallgatást, és az ügyet átadják
Mazatlánnak, akkor úgyis érvényét veszti. De ha önökhöz kerül, a munka nagy részét
már elvégzi Maga helyett.
Hm.
Ha megoldjuk, meghívom a podcastembe.
Oké.
Menjünk!
Mit csinál?
Később elmondom.
Jövök. Köszönöm!
Hölgyeim és Uraim! Señorita Agatha meggyőzött, hogy nem érdemes ilyen sokáig
bezárni ide önöket.
-Végre egy észszerű gondolat. -Bravó!
Megpróbálunk nyerni egy kis időt, ezért egyesével elkezdem kikérdezgetni önöket.
Ha együttműködnek, a főnök érkezése után szabadon távozhatnak.
És ha valaki nem működik együtt?
Akkor türelmesen várunk.
A mazatláni ügyviteli rendszer ismeretében úgy saccolom, hogy 24-36 órát
kell még kibírnunk.
De hangsúlyozom, a részvétel önkéntes és nem hivatalos.
Jó, én együttműködöm.
Helyes. Illetve egy önként jelentkezőt kérnék még, aki segít jegyzőkönyvet írni a
-mai eseményekről. -Én!
Nagyszerű! Köszönöm szépen! A kihallgatást akkor talán kezdjük is a…
A ház urával? Vagy kor szerint haladjunk? Vagy lássuk csak, hm…
Gustavo.
Don Gustavo!
Akkor várjuk a…
Carlos irodájába.
Kérem, fáradjon Don Carlos irodájába!
Khm.
Don Gustavo!
Talán kezdjük is el. Agatha, becsukná az ajtót?
Köszönöm!
Kezdjem?
Öh, don Gustavo!
Elnézést, hogy mindjárt egy ilyen személyes kérdéssel kezdem, de önnek mióta
ilyen a…?
Aki elveszíti egy szervét, annak nem marad más gyógymód, mint alkalmazkodni.
Igen. Minden bizonnyal.
Hol tartózkodott a haláleset időpontjában?
Itt voltam a házban.
Örültem, hogy visszajöhetek a szárazföldre. Nem igazán szeretem a
hajókat.
Főleg nem azután, hogy az egyik legnépszerűbb színészt áztattam el
pezsgővel.
Értem. És aztán mit csinált?
Aznap korán lefeküdtem.
Elkezdtem nézni egy sorozatot, de tíz perc után már lecsukódott a szemem.
Aztán meghallottam a robbanást.
Szerintem egy rövidzárlat okozhatta.
Köszönjük, Gustavo!
Nem bánja, ha felteszek még egy kérdést?
Csak bátran!
Pontosan mióta dolgozik Oliviának?
Öt évvel ezelőtt ajánlotta fel ezt az állást a sógora, vagyis az exsógora. Az
építkezésen történt balesetem után nem volt munkám, és don Carlos nagylelkűen
felajánlotta nekem ezt a lehetőséget.
Akkoriban ugyanis senki nem akart felvenni a…
-Nyilván. -Hm.
Még egy kérdés: mikor történt ez a baleset?
Tíz éve. November 12-én.
Olivia mikor kérte, hogy ültessen új virágokat?
A señora azt kérte, a vendégek érkezésének napján ültessek újakat.
Megmondaná a teljes nevét?
Gustavo Salinas Esquivel. Szolgáló, és jó barát.
Értem. Akkor köszönjük, Gustavo!
Mindenre választ kaptunk, távozhat.
Örömmel. Köszönöm!
Akkor…
Ki kell mennem telefonálni egyet.
Nem, nem engedhetem ki a házból. Maga kinyírna.
Akkor ha jól értem, egyedül keresi tovább a gyilkost?
RENDŐRSÉG
Halló?
Szerelmem, Iris! Képzeld! Van egy kis gáz.
Mi a baj, szívem? Tegnap írtál utoljára, azóta próbállak elérni.
Tudom, ne haragudj, de ez most nem fontos, mesélnem kell valamit. Minden
olyan gyorsan történt és rejtélyes az egész.
Mondd már, mi az?
Olivia meghalt.
Mi?
Vagy… vagy megölték.
De ez most komoly?
Nyugodj meg, szerelmem, jól vagyok. Viszont kellene a segítséged, és eléggé
szorít az idő.
Annyira sajnálom, szívem, de mondd, mit csináljak?
Írd fel a neveket, amiket mondok. Van nálad egy toll?
Várj, mondd!
Nincs semmi térerőnk, felrobbant egy antenna. Érdekes az egész sztori, de amint
tudok valamit, és kiderül, mi történt, jelentkezem. Ha sikerül, persze.
Jól van, oké, nyugi! Mondd, írom.
Szuper. Az egyik név Naram. Sonia.
A nővérem üzlettársa volt és Naram barátnője. Jógáznak. Cary, a színész pedig
Olivia exszeretője.
Elvileg mind a barátai, de nem tudom. Van még egy Figueroa nevű orvos is.
Carlosszal dolgozik, és úgy tűnik, van valami rendezetlen ügyük.
És van egy úr, akinek a neve Gustavo Salinas Esquivel.
Illetve az új exsógorom, Carlos és doña Cristina, aki olyan a házban, mint egy
bútordarab. Szedj össze róluk minden információt, mert Olivia okkal hívott
össze csak minket. Ráadásul internetünk sincs, mert felrobbant egy antenna, és…
-Esquivel… -Agatha! Tudom, hogy nincs most sok
időd, de biztos, hogy jól vagy? Szörnyen sajnálom!
Igen, bár még mindig le vagyok döbbenve. De ki kell derítenem, mi történhetett.
Nyilván.
Jól van. Szeretlek.
Én is téged. Hívlak, amint tudlak. Oké? Szia!
Elnézést! Árulnak itt Baja tacót?
Hatos.
Hm?
Az ebéd.
-Várjon, segítek. -Kösz!
-Köszönöm! -Nagyszerű! Lehet falatozni. Egyenek!
Ezt meg nem eszem! Kimegyek, hozok valami finomat.
Köszönjük!
Elnézést, don Carlos, de már mondtam, hogy nem mehet ki senki.
Megyek, készítek valamit.
Ó, azzal még várjunk, doña Cristina! Üljön csak vissza!
Nem tudom, mit ajánlottál ennek a baromnak, de mondd meg neki, hogy engem
várnak a betegek!
Megtudhatnám, hogy Agatha miért mehetett ki a házból, és mi miért nem?
Ne vedd sértésnek, Agatha! Hm? De itt mindenkinek van elintéznivalója. Rám egy
egész stáb vár a forgatáson. És akár el is dughatta a gyilkos fegyvert. Nem?
-Kösz szépen! -Jó, jó, jó! Azért engedtem el, mert
ebédet hozott a csapatnak, és mert a lövés pillanatában velem volt. Ő nem gyanús.
Én is veled voltam, barátom.
Valóban.
-Persze. Senki nem volt. Mindenki tagad. -Kérdezze meg, hol
voltak a többiek a lövéskor?
Most mindenki mondja el, hol tartózkodott a lövés pillanatában!
Én a fürdőben voltam Narammal, hisz látta is.
Igen, igen, tudom. A többiekre gondoltam.
Én a szobámban voltam, meghallottam a lövést, kirohantam a folyosóra és a
szobájukhoz mentem.
És ki nem volt a szobájában?
Ajh… türelem…
Figue, Carlos és doña Cristina jöjjön az irodába!
Figueroa! Don Carlos, doña Cristina! Jöjjenek be az irodába!
Hm?
Unatkoztam. Néha előfordul. Ezért elkezdtem takarítani, jó távol a
szobáktól, hogy ne zavarjam meg senkinek a pihenését. Épp töröltem a port ott a
fegyvertárolón.
Carlitosnak fontos, hogy tiszták legyenek a fegyverei.
Mind a nagyapjáé volt. A forradalom alatt.
Gyakran tisztítgatom, de közben észrevettem, hogy hiányzik az… egyik. A
Winchester.
Megijedtem. Hisz eszembe jutott, mi történt az éjjel asszonyommal is. Utána
meghallottam azt a lövést, és kirohantam.
Azt mondja, a Winchester.
Igen, igen, a Winchester, igen.
Egy ilyen fegyverrel nehéz hibázni.
Az elkövető amatőr lehetett.
Talán jobb lenne biztonságosabb helyen tartózkodnunk.
Mert ha egy ilyen fegyver van valakinél, mind veszélyben vagyunk.
-Jobb, ha mind távozunk. -Öh, én…
Innen senki nem mozdul, míg nem jön meg a parancsnok!
Segítek.
Á! Nocsak, ez szép kis arzenál. Még morfium is van.
Mindenre fel kell készülni. Hm?
Nekem krónikus fájdalom gyötri a lábam.
Megengedik, hogy kimenjek a szobámba a gyógyszeremért?
Jöjjön, doña Cris, segítek.
Köszönöm! Borzalmasan fáj, ajh!
Köszönöm!
Khm. Én akkor…
Menjen csak!
Köszönöm! Khm.
Senki nem akar megölni itt senkit.
Hm. Micsoda meglátás!
Juliánnak igaza volt. Egy ilyen fegyverrel nem lehet bakot lőni.
Tehát akkor?
Ez még mindig Olivia játékának a része. Nem akarta, hogy a rendőrség tárja fel az
ügyet. Bocs, ne vegye sértésnek! A nővérem ezért vitt ki minket a
Kaliforniai-öbölbe. Hogy időt nyerjen nekünk, és mi oldjuk meg a rejtélyt.
Te megőrültél.
Nem. Már ékezéskor is tudtam. Épp akkor cserélték le a virágokat… ibolya színű
virágokra. Ami igen határozott jelentést hordoz.
Igen. Hogy minden egyes ilyen virágültetéssel több százezer peso
csúszott ki a zsebemből. Van más jelentése is? Mert nekem csak ez jut
eszembe.
Ez engem nem lep meg, Agathának igaza van. A filmjeimben is mindig a színekkel
dolgozom. Az ibolya jelentése például hatalom, szeszély, becsvágy, és ez mind
Oliviára vall. Nem?
Nem, vagyis igen, de más kultúrákban, amilyen például a keleti, az ibolya
jelképezi a szeretetet, az igazságot, a szabadságot és a
megbocsájtást.
Ez nem más, mint Olivia ördögi játéka.
Hm?
De ezúttal még tovább ment. Ez a rejtély az ő végakarata. Azt akarta, hogy együtt
oldjuk meg. Ezért hívott össze minket. Mert tudta, hogy mi fog történni.
Nekünk kell kideríteni, milyen szeretetre, szabadságra, igazságra és
megbocsátásra gondol.
Gondolt. Nem?
Nos… én
Olivia tudta, hogy valaki majd az életünkre tör?
Nem tudjuk, hogy ugyanaz az ember lőtt-e, aki őt megölte.
Nem tudom, egyetértünk-e, de méltó búcsú lenne tőle. Megtisztelnénk vele.
-Nem? -Igen.
Akkor folytatnunk kell, még mielőtt Magallón visszatér, különben minden hiába.
Mhm. Mhm.
A rendőrség fittyet hány arra, hogy te mit mondasz, Agathita.
Az együttműködés megtagadása érdekelheti őket.
Carlitos!
Jól van. Akkor folytassuk a kihallgatást! És ne feledjék, hogy a
válaszadás önkéntes.
Ki a soros?
Nem tudtam aludni, ezért kihasználtam az időt, hogy a legújabb hollywoodi
filmszerepemet gyakoroljam.
Juan Balas nem hagyja, hogy zsarolják. Vagy megfélemlítsék.
Ez most nem egy bosszú. Legalábbis ez lett volna a cél.
Nem.
Nem egy könnyű szerep. Egy kemény zsarut játszom, de nem akarom a tipikus formát
hozni.
Juan Balas nem hagyja, hogy zsarolják. Vagy megfélemlítsék. Árnyalni, finomítani
-akartam a karaktert. -Elnézést, señor Cary. A
tényekre fókuszáljunk!
Igen, bocsánat!
Hm.
Pontosan honnan származol, Naram?
Mexikóvárosból. De hat éve kizárólag Paranaziban lakom Indiában, ezért nem
-értek mindent. -Hm.
Miről beszélgettél Soniával a jacht fedélzetén?
Ugye nem gond, ha ezzel kezdjük?
Régóta nem beszéltünk és gondoltam, szívesen idézi fel velem a régi szép
időket. De csak a pénz miatt keresett meg. Ahhoz a hülye parfümhöz keres befektetőt,
amit piacra akar dobni, de természetesen rögtön visszautasítottam.
Miről beszélgettetek Carlosszal a jachton?
A parfümömről. A segítségét kértem, ahogy mindenki mástól, de úgy tűnik, senki nem
hajlik rá. De majd megbánják. Ha majd beindul az eladás, meg fogják bánni.
Naram, te honnan ismerted Oliviát? Végtére is ő hívott meg ide, nem?
Én is csodálkoztam, mert soha nem beszéltem még vele.
Tudod, mi ebben a furcsa? Hogy Olivia és Sonia üzlettársak voltak. A parfümbe te is
be akartál fektetni, és Sonia követelni kezdte tőled a pénzt.
Kérte. De ha így kételkedsz, kérdezd meg őt!
Mit csináltál, mikor Olivia lezuhant?
Öh, szeretkeztünk Narammal.
Egyszerűen fantasztikus vele. Vérbeli férfi. Amikor együtt vagyunk, minden
érzékszervemmel ráhangolódom. Ah… ah…
Naram! Naram, édesem! Hallottad, szerelmem? Te is hallottad? Ébredj már
-fel! -Hm? Hm.
Igen.
Elmesélné, hogy ismerte meg Soniát?
Szerelem volt első látásra.
Amikor két fényatom egyesül, az univerzum erői sem tudják szétválasztani.
Öh, igen. Itt álljunk is meg!
És a lövés előtt? Mit csináltatok?
Á, igen, az olyan gyorsan történt. Kicsit be akartuk fűteni a szobát, ezért a
fürdőben megnyitottam a meleg vizet. Lehunytam a szememet, mert épp
meditáltunk.
Pfff…
Beszélgetést hallottam.
Kisétáltam a szobámból,
-Az én döntésem, így látom jónak. -És megláttam Oliviát,
-Erről nem nyitok vitát. -ott állt a fedélzeten. Vitázott
valakivel, aki lent volt, de őt nem láttam.
Tartozol ennyivel. Ez az én ügyem és vállalom is.
Majd hirtelen egy reccsenést hallottam.
Néhány másodperc múlva visszaindultam a szobába, hogy lefeküdjek aludni, és mire
visszaértem…
Hah! Ah!
Időm sem volt megnézni, hogy ki lőtt ránk.
-Áááá! -Miből gondolod, hogy rád céloztak?
Mégis ki akarna megölni egy jógamestert? Ha?
És ki akarna megölni téged?
Nem tudom. Gőzöm sincs. Ezt derítse ki a rendőrség! Nem?
Ez minden. Olivia már ott feküdt holtan a fedélzeten.
Agatha! Bocs, de beszélhetnénk kettesben? Csak néhány percet. Hm?
Kiszaladok a mosdóba.
Megállítanád a felvételt?
Köszönöm!
Nézd, én megértelek. És nagyra értékelem, amit most csinálsz. Tudom, és
elhiszem neked, hogy Olivia okkal hívott ide minket.
Nem én öltem meg. Segíteni szeretnék.
Tudod, ha Olivia idehívott téged, akkor ideje bebizonyítanod, milyen jó színész
vagy.
Segíts megtalálni az utolsó hiányzó nyomot.
Van önnél személyes okmány?
Nincs.
Nincs? Egyik sem? Egy jogosítvány, egy útlevél, személyi, edzőterem-bérlet?
Naram G. Martínez.
A G mire utal?
García. Muszáj nekem most itt lenni? Csak negatív energiákat érzek.
Öh…
Nos, nem kötelező itt lenni, mi csak próbáljuk…
Nem? Köszönöm! És namasté.
Irigylése méltó ez a belső béke, nem?
Mhm.
A srác hazudik. Nyilván van nála személyes okmány, anélkül nem szállhatna
-repülőgépre. Most jöjjön Figue! -Így van.
Hah.
Hívjuk be!
-Guantánamóban tanulta a kihallgatást? -Folytatnunk kell a nyomozást.
Egy kicsit pihennünk is kellene.
Hihetetlen! Ezek a városiak! Csak a meló.
Señorita! Siessen, kérem, mert az állásommal játszom.
Nocsak, nocsak! Doktor Figueroa.
Hogy jutottál be?
Félreérted. Én csak a nyomozásban próbálok segíteni.
Valóban? Talán te is nyomozó vagy?
Olivia beteg volt?
Nem akarta, hogy bárki is megtudja.
És ez itt?
Ezeket akkor adják ki, amikor egy baba szülés közben meghal. Nem tudom, mit keres
ez itt.
Juliánnak erről egy szót se.
Oké.
Mi az, amit nem tudhatok meg?
-Öh… Hogy… -Khm.
Olivia marihuánát szívott.
És ez hogyan viszi előre a nyomozást?
Mmmm… Minden részletnek lehet jelentősége.
Nos…
Úgy érzem, maguk ketten igencsak átlépték a határokat. Birtokháborításért
le is csukathatnám magukat.
Igen, de ettől most eltekint, mert az ön célja is az, hogy megoldjuk végre ezt az
ügyet.
Be kell mennem a fogadóba. Utána kell járnom valaminek.
Mit tudtál meg?
Gustavo nem hazudott. Tényleg balesetet szenvedett egy építkezésen. De képzeld, ez
Carlos kórházában történt. Olivia és Carlos alapítványa utána felajánlott neki
egy szemtranszplantációt.
Értem. Figyelj, leírnál nekem még néhány nevet? Sara Medina. Miguel Ramos. Pablo
Salazar. Ezek mind kisbabák, akik szülés közben haltak meg.
Mhm.
Minél több információt deríts ki róluk+ Lehet, hogy nehéz lesz utánuk nézni, de…
Halott kisbabák.
Várj egy percet!
Agatha? Mi jutott eszedbe?
Kutakodj egy kicsit Tomás Guzmán kormányzó és a felesége, Clara után is! Most mennem
kell.
Küldtem neked egy képet. Amint lesz interneted, nézd meg!
Szia!
Szívem! Amit tegnap a kormányzóról mondtál, abban lehet valami. Évek óta
tervezgetik az adoptálást, amihez szerintem Carlosnak is köze lehet. Jól
nyisd ki a szemed! Szeretlek! Egy kalappal!
Azt hiszem, végre megoldottam az ügyet.
A rejtélyt.
Ahogy azt ti is észrevehettétek, az antennát megjavították, és újra van
térerőnk. Így hozzáférhetünk a képekhez, amiket természetesen veletek is megosztok,
szóval… akkor talán kezdjük is el!
Naram!
Megtennéd, hogy elismétled, mit jelent a G betű a nevedben?
García. Hisz már mondtam. Naram García Martínez.
Helytelen válasz. Pár évet visszamennék az időben, hogy mindenki
értse az összefüggéseket.
Amikor az unokahúgom meghalt, elkezdtem nyomozni utána, és kiderült, hogy Elisa
egy Renata Godoy nevű nő édesgyermeke volt. Ő valójában egy kamaszlány volt, aki
egy szülés utáni idegösszeomlás után öngyilkos lett.
Ismerős? Renata Godoy.
Mindegy. A mostani események kapcsán a társammal úgy döntöttünk, újra feltárjuk
az ügyet, és ezt küldte el nekem.
Ezt az adatlapot nem más töltötte ki, mint Ramiro Manuel Godoy, mikor húgát, Renátát
kórházba vitte, hogy megszülje a babát.
Ez itt a felvételi adatlap.
És hova akarsz ezzel kilyukadni?
Türelem. Épp csak belekezdtem a sztoriba.
Ezután megkértem a társamat, hogy küldjön egy fotót erről a Ramiróról, de nem talált
róla egyet sem.
Végül hosszas kutakodás után ezt találta. Nézd csak!
Ramiro pincér volt.
Ezt honnan szedted?
A társam felkutatta a város összes jógastúdióját, és a net sem hazudik.
De ez még nem minden. Olivia több nyomot is hagyott maga után. A hajókabinjában
több halotti kivonatot is találtam, amik közt ott volt az unokahúgomé is, de hét
évvel korábbi dátummal, amikor valójában meghalt.
Amikor Elisa öt évvel ezelőtt meghalt, minden újság tele volt a
-fotójával. -Lassan, lassan! Nyugi!
Szépen! Állj meg! Na!
Naram úgy tudta, hogy unokahúga már réges-rég meghalt, de a fotó nem csapta
be. A Carlos és Olivia gyerekének hitt kislány a testvére kiköpött mása volt.
Várjatok!
Igaz, Naram? Aznap tudtad meg, hogy a halottnak hitt unokahúgod él. Nem lehetett
könnyű feldolgozni. Egy ilyen helyzetben az ember kapaszkodni akar valamibe. És
Naram igazságot akart. Bosszút akart állni. Meg akarta érteni, hogyan tudta
Olivia örökbe fogadni unokahúgát, ha a kisbaba halva született.
De hogy jusson el Oliviához? Hogy forduljon egy előkelő nőhöz egy magafajta
átlagember?
A magazin címlapján megjelent fotón a gyászoló anya mögött felismertél egy nőt.
Na jó, menjünk, gyere!
-És ekkor lép színre Sonia. -Siessünk, mindjárt kezdődik
az óra. Jól fog esni a nyújtás.
Kérdezősködni kezdtél a két nő közötti viszonyról, és nagy meglepetésedre
kiderült, hogy gyűlölik egymást.
Naram ezt látta a legrövidebb útnak, ehhez azonban egy új személyiséget kellett
felépítenie. Jógát kezdett tanulni, és úgy adta elő magát, mint aki évekig Indiában
élt, pedig még odautazni sem volt pénze.
Miután ezzel megvolt, minden információt megpróbált beszerezni az Olivia és Sonia
közti konfliktusról. A neten ez nyilván nem olyan nehéz.
Ekkor kezdődött az igazi munka: hogy Sonia közelébe férkőzzön.
Ez egyáltalán nem így történt. Nekem először nem is tetszett Naram.
Nyomulós volt.
De amikor rájött, hogy nem fog tudni elcsábítani, máshogy próbálkozott.
Szépen fejlődsz.
Sonia! Kérdezni szeretnék valamit.
Mennyire utálod Oliviát?
Felvázolta, hogyan tenné tönkre Oliviát. Megfogott vele. Azonnal bele is mentem.
Így aztán meglátogattuk Oliviát, és megfenyegettük, hogy nyilvánosságra hozzuk
az ügyet. De nem épp úgy alakult a dolog, ahogy terveztük.
Kiderült, hogy Olivia azt hitte, egy árva kislányt fogadott örökbe.
Ő úgy tudta, egy átlagos örökbefogadásról volt szó. Nem tudtam
haragudni rá.
Megígérte, hogy kideríti az igazságot és beavat minket. Ezért jöttünk ide.
De mi is úgy gondoljuk, hogy valami más is áll a háttérben.
Akkor ezt akarta velünk közölni.
Azt honnan vetted, hogy nem jártam Indiában?
Indiában a bal kéz kizárólag az intim tisztálkodáshoz való.
Evéshez senki nem használja. Még a balkezesek sem.
De ez nem minden. Találtam még mást is. Csaknem biztos vagyok benne, hogy mikor
Naram húga szült, ott volt egy kedves asszonyka, aki sántított.
Erre nem emlékszem.
Cary!
Köszönöm! Tegnap majdnem szétszakadt a fejem, ezért odamentem doña Cristinához,
hogy kérjek tőle egy fájdalomcsillapítót.
Felajánlottam, hogy odakísérem a szobájához, ahol a gyógyszereit tartja.
Közben jót cseverésztünk. Meséltem neki néhány érdekességet a show-business
-világáról, a filmforgatásokról. -A színpad volt az életem.
-Megértem. És az a fotó? -Melyik?
A Cabaret-ban is volt? Ezt nem hiszem el!
Á, csak néhányszor és csupán beugróként. Igen, de…
Á! Na de, drága doña Cristina, ezt még sosem említette! Nem semmi!
Gyönyörű nő volt!
Igen? Köszönöm!
-María Félix elbújhatna maga mögött. -Ugyan már!
De bizony, higgyen nekem! -Ajh! -Majd úgy tettem, mint aki megszédült, mondtam, le
kéne feküdnöm, ő pedig nagylelkűen befektetett a saját ágyába.
De valójában teljesen más szándék vezérelt.
És Cary színészi képességeinek köszönhetően végül sikerült megtalálni a
puzzle hiányzó darabját.
Ennek az aprócska felfedezésnek hála kiderült, hogy doña Cristina jelen volt az
ominózus szülésnél.
A kisbaba sajnos nem élte túl. Sajnálom!
-Hah! -Hah!
Nyugalom!
Tegye le a fegyvert!
Ne fáradjon, doña Cristina!
Már kivettem a töltényeket. Nyilván, miután rájöttem, hogy ön az, aki
puskaportól és glicerinszappantól bűzlik. Ami a névjegykártyával együtt arra utal,
hogy ön volt az a szociális munkás a Muñiz Alapítványtól.
Egyedülálló anyákkal dolgozott.
Doña Cristina! Kérem a fegyvert, és ne mozduljon! Most letartóztatom.
Akkor kezdtem rá gyanakodni, amikor meghallottam egy beszélgetést Carlos és
közte.
A hallottak igencsak felkeltették a figyelmem.
Azzal hívtak a kórházból, hogy ez most korábban érkezik.
Valakinek el kell mennie.
Miguel Guzmán nem fogja tűrni, hogy késve szállítsuk a babát, a felesége semmit nem
-tud. -De hát…
Clara Guzmán csaknem mindennel dicsekedhet az életében, kivéve a
termékenységét.
Várj egy percet!
Amikor rájöttem, Naram kicsoda, minden értelmet nyert. Mert Carlos nemcsak az
egyik legnagyobb kórházlánc tulajdonosa, hanem óriási birodalmát
hiteles nőgyógyászként az ország legelőkelőbb nőire építette fel.
A terv tökéletes volt. Doña Cristina foglalkozott az egyedülálló anyákkal, akik
mind megbíztak benne, így ő volt az egyetlen, aki közölhette velük a hírt,
amitől minden kismama retteg.
Carlos pedig örömmel adta át a kisbabákat ügyfeleinek.
Befolyásos családoknak, akik egy vagyont fizettek a kisbabákért.
Az én kicsikém!
De ezúttal nem ügyfélről volt szó.
Hanem Oliviáról.
Azt tudjuk, hogy miért?
Főnök! Parancsnok!
Kicsit összegyűltünk, gondoltuk, cseverészünk egyet. A meghívottak önként
vállalták, hogy… hogy elmesélik…
Elég legyen, hallgass már!
Igenis, parancsnok.
Minden világos, de tudni szeretném, ki akart megölni, ki lőtt ránk.
Megölni?
Meg akarták ölni?
Igen, öh…
Mi a fene folyik itt, hadnagy?
-Parancsnok, velem jönne egy percre? -Hah! Még szép!
Na?
Elsült itt egy fegyver. De ne fújja fel az ügyet! Señorita Agatha most vázolta fel
a többieknek, mi történt valójában. Kiderült, hogy az elhunytnak van hozzá
-köze. -Még folytatjuk. Csendet,
mert nem hallom. Csönd!
Mhm.
És komolyabb papírmunka nélkül jutottunk erre a következtetésre.
Mhm.
Összeraktuk a szálakat.
Udvariasan megkérem önöket, mondják meg, ki volt, aki lőtt.
Szabad?
Csak bátran.
Köszönöm! Az világos, hogy a meghívásunk mögött valami rejtett szándék állt. De ami
beindíthatta az eseményeket, az minden bizonnyal Naram jelenléte.
Nyilván felismert, és úgy döntött, hogy megöl, hogy megvédje magát. Végtére is
doña Cristina úgy ismeri ezt a villát, mint a tenyerét.
Doña Cristina addig mindenkinek megmutatja a szobáját.
Úgy döntöttem, kiderítem, hova vezet a Naram és Sonia szobája mögötti alagút.
És mit gondoltok, hova vezetett?
Ezért ragaszkodott hozzá, hogy Naram és Sonia abba a szobába költözzön be.
Ááá!
Á!
Meglehetősen érdekes felvetés. De mondd csak! A sok szamárságon kívül van más
bizonyítékod is?
Öh… akad más is. Kaphatnék egy percet?
Ígérem, gyors leszek, csak a…
Mi újság, parancsnok? Hogy bírta tegnap a gyűrődést?
Te hallgass! Lehet, hogy nem látszik rajtam, de nagyon pipa vagyok.
Sss!
Itt is vagyok. Parancsnok? Csak egy percet rabolnék még az életéből.
Menjen!
Tudják már, melyik kapitánysághoz került az ügy?
Mindent a maga idejében, uram. Hm?
Tessék! Ezt a kütyüt használom a podcastes nyomozásokhoz. Mikor doña
Cristina átköltöztetett, visszaosontam Naram és Sonia
lakosztályába.
És ezt a tollat közben ott is hagytam.
Vajon azért hívott ide minket, mert közölni akart valamit?
Elég rég itt vagyunk már, nem?
Igen. Nagy bejelentés lesz?
Nem hinném.
Ezzel is csak fel akarja hívni magára a figyelmet.
Ezen azért még dolgozhat.
A folyosón pedig ezt a kémórát helyeztem el.
Kíváncsi a videók tartalmára, parancsnok?
Emlékeztetem, hogy ez jogilag érvénytelen.
Hah!
Lássuk!
Hm.
Így ni. Ez itt a folyosó.
Carlos is nyilván részt vett a tervben, de mivel túl gyáva ahhoz, hogy lőjön, inkább
lefoglalta Juliánt és engem.
Nem iszunk meg egy jó erős kávét?
Én elfogadom.
Hm? Menjünk!
Menjen!
És ez itt…
Ez itt a szoba. Illetve én, ahogy beállítom a kamerát. Semmi kompromittáló.
És bocs, hogy betörtem.
Kicsit előre tekerek ahhoz a részhez… Á! Ez az!
Ez pontosan a lövés pillanata. Mindjárt látjuk, ahogy doña Cristina kilép a ruhás
szekrényből, és céloz.
Igen, mindjárt. Kilép a szekrényből, eldördül az első lövés, de nem talál.
A mindenit!
Majd jön a második lövés.
Hm.
És a harmadik, amit szerencsére megint elvét.
Ki gondolta volna?
Ez bárki lehetett.
Igen, bárki, aki rózsafüzért morzsolgat, ha feszült. Hm. Látja?
Kicsit belezoomolunk, és itt is van!
Megvan? Bárki, akinek puskapor szaga van, ami szappannal keveredik. Vagy bárki, aki
nem tud célozni, miután a gyógyszerek hatására nem tudja mereven tartani a
kezét.
Leesett a vérnyomásom.
Jöjjön ide, üljön le gyorsan! Itt jobb lesz. Sóhajtson! Nagy levegő.
Üljön le!
Nem hagyom, hogy bármi baja essen. Elkísérem a szobájába.
És teszek rá, ha le akar tartóztatni. Orvos vagyok, és feljelenthetem magukat
-hivatali visszaélésért. -Kicsit jobban van?
Vigye csak a szobájába! De jelzem, hogy a házat körbevettük. Ne csináljon semmi
őrültséget!
Hadd segítsek!
Engedd el, te hígagyú!
Menjen csak!
Ezt nem hiszem el.
Na jó. Szóval ön azt állítja, hogy ők ketten ölték meg Oliviát?
Nem.
Szerintem Olivia öngyilkos lett.
Olivia rákos volt.
Láttam, amikor feltette a parókáját, de nem kérdeztem rá, nem akartam zavarba
hozni.
Igaz, Figue?
Oliviának fájdalmai voltak.
A tumor a tüdőben alakult ki, majd átterjedt a gerincére. Nem bírta
elviselni.
Egyre erősebb fájdalomcsillapítókat kapott.
Megkért, hogy kísérjem el a kemoterápiákra, amiről még Carlos sem
tudott. Ennyit sem beszéltek.
Van még valami, amit nem igazán értek.
Ha Olivia tudott ezekről a sötét ügyekről, miért nem ment a rendőrségre?
Ez nem ilyen könnyű. Carlos egy befolyásos ember, jó kapcsolatokkal.
Visszavonatta volna a feljelentést.
De a nővérem egy ravasz játékos volt. Mindent kitervelt. Azt is megszervezte,
hogy a kapitány arra a bizonyos helyre navigálja a hajót, hisz tudta, hogy a
rendőrség a határozatig bezár ide minket, és így nyert nekünk időt.
Amivel megakadályozta, hogy Carlos átadja a babát Clara Guzmánnak.
És mivel nem akarta, hogy végignézzük a haláltusáját, ő döntötte el, hogy hogyan,
és mikor búcsúzik el tőlünk.
Megtette. Úgy, ahogy ő akarta. Bevont minket egy játékba, ami egy másik rejtélyt
is feltárt. És az utolsó részletig megtervezte.
-Szörnyen sajnálom! -Például ahogy telefon
-nélkül hagyott minket. -Semmi gond.
Miután valaki még a rádióantennát is felrobbantotta.
Igaz, Gustavo?
Olivia mindig nagyon jól bánt velem.
Ha ez a szemét Carlos megneszel valamit, te semmit nem tudsz.
Bármit hajlandó voltam megtenni érte.
Oké?
Szóval ennyi. Induljon a terv!
Carlos szemtranszplantációt ígért Gustavónak.
De nem valósult meg.
Olivia helyette is betartotta az ígéretét, és elintézte a műtétet.
Az egy szem?
Én pedig segítettem véghez vinni a végakaratát.
Akkor nem is félvak.
Azt hiszem, nem lehetünk teljesen biztosak abban, mi történt Oliviával, de
azt tudjuk, hogy a legfontosabb az volt, amit a virágokkal üzent.
Szeretet, igazság, szabadság, megbocsátás.
A lánya iránti szeretet,
Amit egy utolsó igazságtételben akart kifejezni, hogy senki ne élje át még
egyszer, amit te.
Ezzel elnyeri bocsánatodat, hogy szabad lélekkel búcsúzhasson el.
Olivia tudta, hogy csak a szerettei képesek fényt deríteni Carlos sötét
ügyeire.
Hadnagy! Bilincseld meg az öreget! Robbanóanyag-használat, kommunikációs
eszközök elleni támadás.
Nem, parancsnok, Gustavo nem bűnös. Ő csak segített Oliviának.
Állj! Mert hatóság akadályoztatásáért magát is elviszem.
Inkább tartóztassa le doña Cristinát és Carlost!
Jó, jó, így lesz. Higgye el! Majd a maga idejében.
Jobb, ha sietnek, mert elmenekülnek. Nézzék!
Ne!
Azta!
Az anyját! Rohanj már utánuk, fafej! Rajta!
De… én…
Ezt nézd!
Most mi a bajod?
Azt kérte, hogy bilincseljem meg az úriembert, parancsnok. Én megtettem. Így
biztos, nem tud elmenekülni.
Nem biztos, hogy utolérik őket.
Öregen is elég gyorsan futnak.
Láttad ezt?
Hoppá! Visszaszívom.
Elnézést!
-Nem értek oda. -Szólj a központba, hogy
egy jachttal menekülnek!
Képes ott hagyni a homokban.
-Elnézést, hogy közbeszólok, de… -Ez egy szökési kísérlet!
-Nem kellene elkapnunk őket? -Valaki segítsen már felállni annak az
asszonynak! Szegénykém! Olyan öreg már!
Elnézést!
Olivia arra kért, máshova is rakjak robbanóanyagot. Attól tartott, hogy doña
Cristina és Carlos bántanak majd minket, és megszöknek.
Biztosra akart menni, hogy legalább ne jussanak messzire.
Indítják is a hajót.
A robbanóanyag a gépházban van. De mivel a jacht már Agatha kisasszonyé, nem tudom,
mit szól hozzá.
Hogy mit? Nyomja meg!
Kísérd el! Gyorsan! Igyekezz már!
-A bilincset levenném. -Tuti fix? Mármint ez a
-jacht azért elég pofás. -Jó, igyekszem.
Küldjük fel a levegőbe! Engedélyezi, parancsnok?
Mivel ez egy rendkívüli eset, meg kell akadályoznunk, hogy megszökjenek. Csak
rajta!
Bátran.
Átadnám önnek.
-Naram? -Hm?
Megtisztelnél minket?
Biztos?
Jó, akkor… namasté.
Mehet?
Mhm.
És három, kettő, egy…
Csak nem átugrik a korláton?
Szerencsétlen flótás. Beszarás.
Óvatosan!
Lehet, hogy ez nem a legjobb pillanat, de kitől kérjem el a vityilló kulcsát?
Vityilló! Tudod, hogy mi a legszomorúbb az egészben?
Hogy most is szeretem Oliviát.
Miért hazudtál neki?
Nem tudom.
Talán nem nyomoztál elég alaposan.
-Julián! Induljunk! -Igen, pontosan.
Attól még imádom.
Viszlát! És köszönöm!
Én köszönöm, hogy ennyit segített a nővéremnek.
És várom a podcastben.
Hogyne.
Indulás!
Egyszer találkozunk. Jobban szeretlek, mint amit ennyi idő alatt érezhettél.
TUDOD, HOGY SZERETLEK
Renata. Tamanna. Bemutatlak Elisának, a lányodnak. Mostantól örökre együtt
maradtok.
Köszönöm!
Nem tudom, ti hogy vagytok vele, de én mennék. Forgatásom van, már várnak.
-Sziasztok! -Menj csak!
Figyu! Ez most egy szappanopera?
Nem, nem. Ez most sorozat. Elég hosszú lesz. Csináltam már hasonlót.
És most visszamész a városba?
Maradt még valami, amit meg kell oldanom a nővérem ügyében.
És ő kicsoda?
Iris, Figue. Figue, Iris. Ő a társam.
És épp most szerezte be Olivia boncolási jegyzőkönyvét.
A zárójelentésében azt írják, Olivia halálát valójában morfium-túladagolás
okozta.
Morfium, amit valaki a jachton adott be neki.
Szép kis arzenál.
Még morfium is van.
Olivia imádta a titkokat. Főleg mások titkait.
Amikor megismertem, Carlosszal dolgoztam a kórházban.
A legfiatalabb sebész volt akkor.
Egyik este, épp buliztam, mikor egy sürgős császármetszésre hívtak be a
kórházba.
Nem kellett volna elvállalnom.
A nő egy rutinműtét alatt halt meg. A szívem szakadt meg érte.
Odamentem Carloshoz.
De ő fizetni akart a hallgatásomért.
Azt mondta, több millió dollárt veszítene, ha perre vinnék az ügyet.
De én nem hittem neki.
Carlos volt az az ember, akire fel tudtam nézni.
Olivia meggyőzött, hogy a pénzzel cselekedjek valami jót, és nyissak egy
klinikát, amivel nőket segíthetek.
Elfogadtam anélkül, hogy tudtam volna, később viszonzást vár érte.
Felvázolta a tervét,
De mondtam neki, hogy jobb lenne Carlost feljelenteni. És hogy sok mindent nem fog
tudni irányítani. De ő nem volt hozzászokva, hogy bárki is ellent mondjon
neki.
Megduplázta a tétet, és könyörgött, hogy segítsek neki.
A morfiumtól megnyugodott és megszűnt a fájdalma, viszont a neheze még hátravolt:
el kellett hitetnie veletek, hogy gyilkosság történt.
Ez volt a kívánságom, és kész.
Carynek igaza volt. Olivia tényleg vitázott valakivel. Én voltam ott.
Megbeszéltük. Az én döntésem. Így látom jónak. Könyörgök, ne ugorj le!
Csak remélni tudom, hogy a morfium akkor már hatott.
Merő együttérzésből tettem.
Fel fogsz jelenteni?
Ez lenne a helyes, nem?
Készen állok vállalni a felelősséget.
Nekem az is megnyugtató, hogy tudom, ki volt a testvérem valódi gyilkosa.
És hogy ez volt a végakarata.
Ne aggódj, Figue! Olivia mindig is azt csinált, amit akart.
Most már elmondhatom, hogy lett egy óriási házunk.
Hogy mi?
-Gyere, megmutatom. -Nahát!